Справа № 2а/712/10672/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2016 р. м. Київ К/800/9195/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. у справі за її позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про стягнення невиплаченої грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з Ужгородської міської ради на її користь невиплачену грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Постановою Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 19.01.2012р. позов задоволено.

Зобов'язано Ужгородську міську раду провести виплату позивачу грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

З таким рішенням апеляційного суду не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працювала в управлінні економіки та підприємництва Ужгородської міської ради більше 23 років.

16.03.2011р. позивач написала заяву про звільнення з посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із достроковим виходом на пенсію та про виплату їй грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212.

Оскільки прохання позивача про виплату їй вказаної грошової винагороди відповідачем не розглянуто, 18.03.2011р. позивач повторно звернулась із заявою про її виплату.

Листом від 20.04.2011р. у виплаті вказаної допомоги було відмовлено та роз'яснено, що постанова Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212, якою затверджено Порядок видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, носить рекомендаційний характер та грошова винагорода виплачується на підставі рішення керівництва відповідного органу. Крім того, відповідачем у листі зазначено, що грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків виплачується працюючим державним службовцям, виплата цієї винагороди державним службовцям, які вийшли на пенсію, чинним законодавством України не передбачено. Також відповідачем вказано, що фінансової можливості здійснити виплату винагороди немає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, оскільки має стаж державної служби понад 20 років та не має порушень трудової дисципліни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212 носить рекомендаційний характер та виплачується на підставі рішення керівництва відповідного органу працюючим державним службовцям.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Так, відповідно до статті 34 статті 1 Закону України «Про державну службу» (від 17.11.2011р. №4050-VI, чинного на час виникнення спірних правовідносин) за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про державну службу» в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Таким чином право посадових осіб місцевого самоврядування на отримання грошової допомоги за сумлінну працю передбачено Законом України «Про державну службу» і не може бути обмежене рекомендаційним характером постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212 не містить обмеження щодо можливості виплати спірної допомоги працівникам при їх звільненні.

За таких обставин, а також враховуючи, що відповідачем інші докази, які б свідчили про відсутність у позивача права на спірну допомогу не надано, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. у даній справі скасувати, а постанову Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 19.01.2012р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник