Справа № 810/5331/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ 810/5331/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокус К» до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус К» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 13.05.2015 та № від 13.05.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неправомірність висновків контролюючого органу про заниження підприємством доходів, пов'язаних з переданням в суборенду резервуарів нижче, ніж ціна їх оренди, оскільки плата з надання в суборенду вказаного майна є більшою, ніж орендна плата, що сплачується ТОВ «Крокус К» за використання відповідного майна у своїй господарській діяльності. Крім того, позивач стверджує, що дохід і прибуток є різними категоріями, отримання доходу не завжди призводить до отримання прибутку, причому необхідною ознакою господарської операції є саме отримання доходу, а не прибутку.

Також позивач не погоджується з висновками контролюючого органу в частині завищення адміністративних витрат на службове відрядження директора ТОВ «Крокус К», ОСОБА_1 закордон на суму 24 283,52 грн. та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 722,50 грн., оскільки вказане відрядження безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю ТОВ «Крокус К». При цьому, позивач зауважив про те, що вказані витрати підтверджуються відповідною первинною документацією, яка була надано до перевірки, що, на його думку, свідчить про правомірність віднесення вказаної суми витрат до суми податкового кредиту.

Крім того, позивач вважає безпідставними висновки контролюючого органу щодо завищення ТОВ «Крокус К» суми адміністративних витрат за 2014 рік за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ «Смарт Консалтинг» - на суму 175000,00 грн. та з ОСОБА_2 - на суму 141000,00 грн., оскільки реальність господарських операцій з вказаними суб'єктами господарювання, якими позивачу були надані відповідні консультаційні послуги, підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами. Позивач зазначає, що до перевірки відповідачеві були надані всі первинні документи, які засвідчують реальність господарських операцій з вказаними контрагентами, а тому донарахування податкових зобов'язань вважає протиправним. З тих самих підстав позивач вважає правомірним віднесення ним до складу податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 30000,00 грн., сплачених у складі ціни послуг ТОВ «Смарт Консалтинг».

Також повивач не погоджується з позицією податкового органу щодо неправомірного віднесення ТОВ «Крокус К» до складу адміністративних витрат суми грошових коштів у розмірі 45 360,00 грн., яка була витрачена позивачем на оплату ПІІ «Сейбол-Україна» послуг з перевірки та оцінки паливно-мастильних матеріалів, що були передані позивачем в заставу ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки позивач вважає, що вказані витрати безпосередньо пов'язанні з його господарською діяльністю. З аналогічних підстав позивач вважає правомірним формування податкового кредиту на суму 9072,00 грн. внаслідок виконання операцій з ПІІ «Сейбол-Україна».

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що придбані позивачем в оренду у ТОВ «Термінал» резервуари в подальшому були передані в суборенду ТОВ «Нафтотрейд» та ТОВ «Ексімол» за ціною, яка є нижче, ніж вартість оренди, що, на думку контролюючого органу, свідчить про те, що ТОВ «Крокус К» було свідомо занижено суму доходу з надання відповідного майна в суборенду, що зумовило заниження доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Також відповідач зазначив про те, що позивачем було безпідставно віднесено до складу адміністративних витрат за 2012 рік, витрати на загальну суму 45 360,00 грн., які були понесені ТОВ «Крокус К» по взаємовідносинах з ПІІ «Сейболт-Україна», а також до складу податкового кредиту по цій операції суму ПДВ в розмірі 9072 грн., оскільки надані вказаним контрагентом послуги по експертній оцінці кількості та якості вантажу, що належить ТОВ «Крокус К» та який був переданий у заставу ПАТ «Укрсоцбанк», не пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Крім того, відповідачем вказано на те, що позивачем необґрунтовано включено до складу адміністративних витрат витрати, понесені, у зв'язку зі службовим відрядженням у м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина) директора ТОВ «Крокус К» ОСОБА_1, оскільки до авансового звіту були додані авіаквитки до м. Загреб (Хорватія) та рахунок на проживання у цьому місті, яке не пов'язано з відрядженням.

Також відповідач зауважив, що ТОВ «Крокус К» перебувало у господарських відносинах з ТОВ «Смарт Консалтинг» та ОСОБА_2, якими було надано позивачу консультативні послуги з бухгалтерського та податкового обліку (ТОВ «Смарт Консалтинг») та щодо питань в сфері права (ОСОБА_2 ). Контролюючий орган зауважив про те, що складена між ТОВ «Крокус К» та вказаними особами первинна документація, зокрема, акти наданих послуг, є досить формальними та не містять конкретного кола питань, з приводу яких саме позивачу були надані відповідні послуги. Крім того, акти прийому-передачі наданих послуг оформлені неналежним чином. У зв'язку з цим, відповідач вважає, що господарські відносини між позивачем та відповідними контрагентами не носять реального характеру, що зумовлює відсутність підстав для віднесення ТОВ «Крокус К» до складу адміністративних витрат вартості оплачених послуг, а до складу податкового кредиту - суми ПДВ, сплаченої у ціни таких послуг.

Крім того, відповідач зауважив про те, що позивачем не було включено до складу доходів безповоротну фінансову допомогу на загальну суму 62 640,44 грн., у тому числі кредиторську заборгованість після спливу строку позовної давності на суму 27 546,83 грн. (ТОВ «Елла ойл» - 650,00 грн., ТОВ «Турін-Дніпро» - 26 896, 83 грн.), та умовні відсотки, які необхідно нарахувати на суму поворотної фінансової допомоги, отриманої від ТОВ «ЛОТ-Інвест», в сумі 35 093,61 грн.

Також відповідач вказав на те, що позивачем було двічі включено до складу податкового кредиту за квітень 2014 суму ПДВ у розмірі 2 125, 33 грн. по податковій накладній № 876 від 16.04.2013, яка була виписана позивачу ТОВ «Ауді-Центр Київ» двічі на одну і ту ж саму господарську операцію. При цьому, контролюючий орган зауважив про те, що позивачем не було внесено жодних коригувань до показників суми податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідний період, що, на думку відповідача, є порушенням вимог чинного законодавства. Присутній у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення клопотання представника позивача про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вказане клопотання позивача було прийнято судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

З 06.03.2015 по 03.04.2015 Миронівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління ДФС у Київській області було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокус К» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої було складено акт від 27.04.2015 № 158/22-011/33345248.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення позивачем наступних вимог законодавства:

- п. 44.1 ст. 44, ст.ст. 138, 139 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Крокус К» було занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 121426, 00 грн., у тому числі за ІІ квартал 2012 року на суму 3 175, 00 грн., за ІІ квартал 2012 року на суму 3 175, 00 грн., за IV квартал 2012 року на суму 3 175, 00 грн. та за 2014 рік на суму 111 901, 00 грн. - п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.4 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого ТОВ «Крокус К» було занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 85 669, 00 грн., у тому числі за квітень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за травень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за червень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за липень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за серпень 2012 року на суму 1008, 00 грн., за вересень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за жовтень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за листопад 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за грудень 2012 року на суму 1 008, 00 грн., за квітень 2014 року на суму 2 125, 00 грн., за липень 2014 року на суму 5 000, 00 грн., за серпень 2014 року на суму 13 750, 00 грн., за вересень 2014 року на суму 14 472, 00 грн., за жовтень 2014 року на суму 13 750, 00 грн. та за грудень 2014 року на суму 13 750, 00 грн.

Так, зокрема, в акті перевірки посадовими особами контролюючого органу було зазначено про те, що ТОВ «Крокус К» не було включено до складу доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, безповоротну фінансову допомогу, зокрема, кредиторську заборгованість після спливу строку позовної давності на суму 27 546, 83 грн. (ТОВ «Елла ойл» - 650,00 грн., ТОВ «Турін-Дніпро» - 26 896, 83 грн.), та умовні відсотки, які необхідно було нарахувати на суму поворотної фінансової допомоги, отриманої від ТОВ «Лот-інвест», що залишилась невиплаченою на кінець звітного періоду, в сумі 35 093,61 грн. Крім того, відповідачем було зазначено про те, що в ході проведення перевірки було встановлено, що ТОВ «Крокус К» за договором №010414-КС від 02.04.2014 було орендовано у ТОВ «Термінал» 28 резервуарів, вартість оренди складає 117600,00 грн. (у тому числі ПДВ). Відповідно до додаткової угоди від 01.08.2014 кількість резервуарів була змінена (1-24), а їх вартість склала 450 000,00 грн., з урахуванням ПДВ. (в середньому вартість оренди одного резервуару становить 18 750,00 грн.). При цьому, посадовими особами контролюючого органу зазначено про те, що ТОВ «Крокус К» при подальшій передачі резервуарів в суборенду ТОВ «Нафтотрейд» за договором від 02.04.2014 №020414-НТ (з урахуванням додаткової угоди від 01.08.2014) та ТОВ "Ексімол" за договором від 02.04.2014 (з урахуванням додаткової угоди від 01.08.2014) було занижено вартість надання в суборенду цих резервуарів, що призвело до заниження інших доходів по цим підприємствам за період з 01.08.2014 по 31.12.2014 (5 місяців) на суми 145833,33 грн. та 72916,67 грн. відповідно.

Також посадовими особами Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було зазначено про те, що позивачем безпідставно віднесено до складу адміністративних витрат за 2012 рік витрати на загальну суму 45 360,00 грн. у вигляді оплачених послуг ПІІ «Сейболт-Україна» з експертної оцінки кількості і/або якості вантажу, що належить ТОВ «Крокус К», який був переданий у заставу ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідач зазначив про те, що за договором від 02.03.2011 обов'язок по оплаті послуг виконавця (ПІІ «Сейболт-Україна») був покладений на ПАТ «Укрсоцбанк», метою проведення вказаних господарських операцій є виключно фактичне підтвердження відповідних матеріальних цінностей ТОВ «Крокус К», які передані ним у заставу ПАТ «Укрсоцбанк», що на думку контролюючого органу свідчить про те, що вказані операції не пов'язані з господарською діяльністю позивача. З тих самих підстав відповідачем був зроблений висновок про неправомірне віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у складі вартості послуг, отриманих від ПІІ «Сейболт-Україна».

В акті перевірки контролюючим органом також зазначено про те, що позивачем необґрунтовано включено до адміністративних витрат витрати в сумі 24283,52 грн., понесені у зв'язку зі службовим відрядженням у м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина) директора ТОВ «Крокус К» ОСОБА_1, оскільки до авансового звіту були додані авіаквитки до м. Загреб (Хорватія) та рахунок на проживання у цьому місті, яке не пов'язано з відрядженням. Так, зокрема, відповідачем було зазначено про те, що відповідно до наказу від 02.07.2014 № 3-В ОСОБА_1 був відряджений до м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина) для проведення переговорів з контрагентом на період з 03.07.2014 по 05.07.2014. Проте, у наказі відсутня інформація щодо контрагента позивача, з яким планувалось проводити відповідні переговори. Крім того, контролюючим органом встановлено, що з наданих до перевірки документів на відрядження, зокрема авансового звіту, в якому визначено суму добових витрат у розмірі 2 740, 50 грн., рахунку-фактури за авіаквитки на суму 19 960, 00 грн., рахунку на оплату за проживання в готелі на суму 2 305, 52 грн. вбачається, що ОСОБА_1 перебував у м. Загреб (Хорватія), а не в м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина) як зазначено в наказі на відрядження. У зв'язку з цим, контролюючий орган вважає, що понесені позивачем витрати на загальну суму, які зумовлені перебуванням ОСОБА_1 м. Загребі (Хорватія), не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Крокус К», а тому не підлягають врахуванню у податковому обліку. Крім того, сума ПДВ в розмірі 722,50 грн., сплачена у складі вартості придбаних у ТОВ «Туристична контора» авіаквитків, не підлягає віднесенню до складу податкового кредиту відповідного звітного місяця (вересень 2014 року).

Крім того, відповідачем зазначено про те, що ТОВ «Крокус К» перебувало у господарських відносинах з ТОВ «Смарт Консалтинг» та ОСОБА_2, якими було надано позивачу консультативні послуги щодо бухгалтерського та податкового обліку (ТОВ «Смарт Консалтинг») та щодо питань в сфері права (ОСОБА_2). Контролюючий орган зауважив про те, що складена між ТОВ «Крокус К» та вказаними контрагентами первинна документація є досить формальною та не містить конкретного кола питань, з приводу яких саме позивачу були надані відповідні послуги. Крім того, акти прийому-передачі наданих послуг оформлені неналежним чином, є однотипними та не висвітлюють зміст операції та конкретне коло питань, з приводу яких надавалися консультації, кількість витраченого часу тощо. У зв'язку з цим, відповідач вважає, що господарські відносини між позивачем та відповідними контрагентами не носять реального характеру, що зумовлює відсутність підстав для віднесення ТОВ «Крокус К» до складу адміністративних витрат вартості оплачених послуг, а до складу податкового кредиту - суми ПДВ, сплаченої у ціни таких послуг.

Також в акті перевірки посадовими особами Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зазначено про те, що під час перевірки встановлено завищення задекларованих ТОВ «Крокус К» показників у рядку 16 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди», а саме: ТОВ «Крокус К» не відкоригував податковий кредит у бік зменшення, отриманий від ТОВ «Ауді-Центр» у сумі 2 125, 33 грн., відповідно до розрахунку коригування № 1851 від 30.04.2013 до податкової накладної № 876 від 16.04.2013. Як зазначено в акті перевірки, причиною коригування є те, що ТОВ «Ауді-Центр» було фактично двічі виписано позивачу податкову накладну за одну і ту саму господарську операцію, що зумовило те, що позивач двічі відобразив у складі податкового кредиту за квітень 2013 року вказану суму грошових коштів.

На підставі акта перевірки Миронівською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Київській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2015 № , яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з прибутку приватних підприємств на загальну суму 151 783, 00 грн., у тому числі податкове зобов'язання у розмірі 121 426, 00 грн. та нараховані штрафні (санкції) на суму 30 357, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2015 № , яким позивачу донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 107806, 00 грн., у тому числі 85669,00 грн. основного платежу та 21 417,00 грн. штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, не погодившись з прийняттям оспорюваних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Київській області зі скаргою № 33 від 21.05.2015, у якій просив вищестоящий контролюючий орган скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.05.2015 та № від 13.05.2015.

За результатами розгляду вказаної скарги, Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення № 1972/10/10-36-10-04-01 від 27.07.2015, яким вказану скаргу позивача було залишено без задоволення, а оспорювані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Надалі, позивач звернувся зі скаргою вих. № 52 від 30.07.2015 до Державної фіскальної служби, у якій просив вказаний податковий орган скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.05.2015 та № від 13.05.2015 та рішення Головного управління ДФС у Київській області № 1972/10/10-36-10-04-01 від 27.07.2015, зав результатами розгляду якої було прийнято рішення 20193/6/99-99-10-01-01-25 від 24.09.2015, яким вказану скаргу позивача було залишено без задоволення, а оспорювані податкові повідомлення-рішення та рішення про розгляд первинної скарги - без змін.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся з позовом про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Порядок оподаткування доходів, отриманих юридичною особою від проведення господарської діяльності визначений розділом ІІІ Податкового кодексу України

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент виникнення спірних відносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 135.2 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, серед іншого: доходи від операцій оренди/лізингу, визначені відповідно до пункту 153.7 статті 153 цього Кодексу; вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення;

Пунктом 153.7 ст. 153 Податкового кодексу України встановлено, що передача майна в оперативний лізинг (оренду) не змінює податкових зобов'язань орендодавця та орендаря. При цьому орендодавець збільшує суму доходів, а орендар збільшує суму витрат на суму нарахованого лізингового платежу за наслідками податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування. У такому ж порядку здійснюється оподаткування операцій із оренди землі та жилих приміщень.

Відповідно до п. 138.1 статті 138 ПК України 138.1 витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

П.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають, зокрема: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Згідно з пунктами 138.4-138.5 статті 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, з урахуванням наступного:

- датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору;

- датою визнання та сумою витрат платника податку від здійснення кредитно-депозитних операцій, у тому числі субординованого боргу, є дата визнання процентів (комісійних та інших платежів, пов'язаних зі створенням або придбанням кредитів, вкладів (депозитів) та їх сума, визначені згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Для цілей цієї статті під субординованим боргом розуміються звичайні незабезпечені боргові капітальні інструменти (складові елементи капіталу), які відповідно до договору не можуть бути взяті з банку раніше п'яти років, а у випадку банкрутства чи ліквідації повертаються інвестору після погашення претензій усіх інших кредиторів;

- витрати, понесені платником податку, у вигляді благодійних чи інших внесків та/або вартості товарів (робіт, послуг) до неприбуткових організацій, які згідно з нормами цього розділу враховуються для визначення об'єкта оподаткування платника податку, включаються до складу витрат за датою фактичного перерахування таких внесків та/або вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку (п.п.138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України).

При цьому, відповідно до п.п. 139.1.1. та п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу); витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений Розділом У Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 185.1 п. 185 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Датою виникнення податкових зобов'язань орендодавця (лізингодавця) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичної передачі об'єкта фінансової оренди (лізингу) у користування орендарю (лізингоотримувачу) (п. 187.6 ст. 187 ПК України).

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Досліджуючи правомірність формування позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, та податкового кредиту, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус-К» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Консалтинг» (Виконавець) було укладено договір надання консультаційних послуг № 1, за умовами якого виконавець зобов'язався надати за дорученням замовника консультативні послуги в обсязі та на умовах, визначених договором з наступних питань: надання замовнику інформаційно-консультаційних послуг у сфері організації та ведення бухгалтерського обліку; надання замовнику інформаційно-консультаційних послуг щодо дотримання порядку оформлення первинних бухгалтерських документів; надання замовнику консультаційних послуг у сфері складання та подання фінансової звітності; надання замовнику інформаційно-консультаційних послуг у сфері застосування податкового законодавства та законодавств про сплату обов'язкових зборів та платежів; надання замовнику консультативних послуг у сфері складання та подання податкової звітності, а також інших видів обов'язкової звітності суб'єктів господарювання; надання замовнику консультативних послуг при здійсненні перевірок контролюючим органами суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець бере на себе виконання наступних робі: надає допомогу з організації та здійснення контролюю дотримання замовником встановленого чинним законодавством порядку проведення бухгалтерського та податкового обліку; здійснює забезпечення дотримання у замовника встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку; перевіряє відповідність вимогам законодавства документів замовника, надає допомогу замовнику з підготовки та правильного оформлення зазначених документів; організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій замовника; інформує замовника по зміни в законодавстві, організовує спільно з іншими підрозділами вивчення керівними працівниками та спеціалістами замовника нормативних актів, що стосуються їх діяльності; дає консультації, висновки, довідки з питань, що вникають у діяльності замовника; організовує систематичний облік нормативних актів, що надходять від замовник а та видаються ним; приймає участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодування витрат від нестачі, крадіжки і псування активів замовника; здійснює супроводження під час перевірки контролюючими органами господарської діяльності замовника. Зазначений перелік не є вичерпним. Виконавець буде вживати всі необхідні заходи по надання консультативної допомоги при здійсненні діяльності замовника для забезпечення охорони останнього.

Згідно з п. 4.1 договору за наданні послуг протягом встановленого п. 5.1 договору строку дії цього договору виконавцем у відповідності до умов цього договору замовник щомісячно виплачує гонорар у розмірі, який зазначено у додатку № 1 до договору - протоколі погодження договірної ціни.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що розрахунки за цим договором здійснюються замовником шляхом попередньої оплати у розмірі 100% суми, обумовленої п. 4.1 договору, у термін не пізніше двох днів до початку розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Термін дії договору з моменту підписання до 26.05.2015.

Також, 26.05.2014 між сторонами було підписано протокол погодження договірної ціни до договору про надання консультативних послуг № 1 від 26.05.2014 (Додаток № 1), яким визначено розмір щомісячного гонорару, який сплачується замовником виконавцю у розмірі 30 000, 00 грн. з ПДВ.

01.07.2015 між сторонами було підписано Протокол погодження договірної ціни (додаток № 2), яким було встановлено, що сума щомісячного гонорару, який виплачується виконавцю становить 10 000, 00 грн. з ПДВ.

01.09.2015 між сторонами було підписано Протокол погодження договірної ціни (додаток № 3), яким було встановлено, що замовник щомісячно сплачує виконавцю гонорар у розмірі 3 000,00 грн. з ПДВ.

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Смарт Консалтинг» було надано, а ТОВ «Крокус К» прийнято інформаційно-консультаційні послуги на загальну суму 180 000,00 грн., що підтверджується актами надання послуг за № 1 від 30.06.2014 на суму 30 000,00 грн., № 5 від 31.07.2014 на суму 30 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5000, 00 грн.), № 9 від 31.08.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000, 00 грн.), № 13 від 30.09.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 17 від 31.10.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 25 від 30.11.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 32 від 31.12.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.).

Вартість отриманих від ТОВ «Смарт Консалтинг» послуг в сумі 175000,00 грн. була віднесена позивачем до складу адміністративних витрат.

Також, позивачем було отримано від вказаного контрагента податкові накладні за № 1 від 31.07.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 1 від 31.08.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 1 від 30.09.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 7 від 31.10.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.), № 2 від 30.11.2014 на суму 30 000,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000,00 грн.) № 1 від 25.12.2014 на суму 25 200,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 200,00 грн.), № 8 від 31.12.2014 на суму 4 800,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 800,00 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітні періоди липень-грудень 2014 року, про що свідчать додатки 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2014 року від 12.08.2014, за серпень 2014 року від 16.09.2016, за вересень 2014 року від 10.10.2014,за жовтень 2014 року від 14.11.2014, за листопад 2014 року від 09.12.2014 та за грудень 2014 року від 15.01.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був здійснений повний розрахунок перед ТОВ «Смарт Консалтинг» за отримані послуги, що підтверджується банківськими виписками по рахунку ТОВ «Крокус К» (Т.3 а. с. 126-143).

21.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Товариство) та ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг, відповідно за умовами якого виконавець зобов'язався за дорученням товариства щомісячно надавати йому консультації з питань застосування діючого законодавства України та представляти інтереси товариства в державних, приватних та громадських установах, організаціях та підприємствах, а також в судових установах України з метою захисту інтересів товариства.

Відповідно до п. 1.2 договору виконання прийнятих по договору зобов'язань оформлюється актом прийому-передачі послуг.

Пунктом 2.1 встановлено, що за надання послуг товариство сплачує виконавцю щомісячно гонорар в розмірі 16 000,00 (шістнадцяти тисяч гривень) - платіж без ПДВ. Оплата здійснюється наступним чином: 100 % суми, обумовленої у п. 2.1 договору - на протязі 3 банківських днів з моменту підписання акта прийому-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 3.1 договору діяльність по наданню послуг починається з дня підписання цього договору.

Договір укладено на невизначений строк (п.3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що з метою представництва виконавцем інтересів товариства перед третіми особами товариством видається відповідна довіреність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було надано, а ТОВ «Крокус К» прийнято консультацій послуги на загальну суму 141 000,00 грн., про що свідчать акти прийому-передачі послуг за 21.02.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.03.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 22.04.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.05.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 23.06.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.08.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.09.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.10.2014 на суму 16 000,00 грн. (без ПДВ), за 21.11.2014 на суму 13 000,00 грн.(без ПДВ), які підписані представниками сторін.

Як вбачається з вказаних актів, ОСОБА_2 було надано позивачу наступні послуги: надання консультацій з питань застосування норм діючого законодавства України щодо застосування договірного права; надання консультацій з питань застосування законодавства України про господарські товариства; надання консультацій з питань застосування законодавства України про оподаткування; надання консультацій з питань застосування норм діючого законодавства України щодо оскарження рішень податкових органів; представництво інтересів товариства в суді; представництво інтересів товариства перед третіми особами по юридичним питанням; скидання проектів документів з питань консультування.

Судом встановлено, що висновки контролюючого органу про завищення адміністративних витрат та податкового кредиту за результатом здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Смарт Консалтинг» та ОСОБА_2 базуються на тому, що первинна документація, зокрема, акти наданих послуг, складені формально, однотипно, в них не висвітлено конкретне коло питань, з приводу яких були надані відповідні консультації позивачу тощо. Крім того, контролюючим органом в акті перевірки було вказано на те, що вказані акти наданих послуг не оформлені належним чином, зокрема, в них не вказано реквізити сторін, зміст та обсяг інформації, вартість одиниці виміру. На думку відповідача, вказані обставини, не надають можливості встановити факт використання послуг в межах господарської діяльності підприємства.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд приходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладення позивачем договору з ТОВ «Смарт Консалтинг» було встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справ, штатними розписами Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокус К» за 03.02.2014, за 18.02.2014, за 25.02.2014, за 12.03.2014, за 03.03.2014, за 31.03.2014, за 07.05.2014, за 19.05.2014 було передбачено посади: головного бухгалтера, бухгалтера та економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності.

Судом встановлено, що починаючи з 02.06.2014 посада головного бухгалтеру та бухгалтеру були виключені зі штату ТОВ «Крокус К», що підтверджується штатними розписами за 02.06.2014, за 17.06.201, за 09.09.2014, за 11.09.2014, за 23.09.2014, за 07.10.2014, за 24.11.2014 та за 16.12.2014.

Допитана судом в якості свідка директор ТОВ «Смарт Консалтинг» ОСОБА_5 повідомила суду, що ТОВ «Смарт Консалтинг» обслуговував ТОВ «Крокус К» в сфері бухгалтерського ат податкового обліку на умовах аутсорсингу. Підприємство позивача вів заступник директора ТОВ «Смарт Консалтинг» ОСОБА_6. Зміст наданих послуг полягав в усному консультуванні з питань, які виникали в процесі здійснення господарської діяльності, листуванні за допомогою мережі Інтернет, віддаленого доступу до програмного забезпечення позивача, зокрема, системи 1С тощо.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Смарт Консалтинг» на підставі договору на надання консультативних послуги № 1 від 26.05.2014 надавалися позивачу інформаційно-консультативні послуги в сфері бухгалтерського та податкового обліку, що зумовлено відсутністю в штаті ТОВ «Крокус К» з 02.06.2014 таких посад як головний бухгалтер та бухгалтер.

Щодо господарських відносин позивача з ОСОБА_2, суд вбачає за доцільне зазначити наступне.

Дослідивши вищевказані штатні розписи ТОВ «Крокус К», судом було встановлено, що у штаті позивача з 07.05.2014 не передбачена посада юрисконсульта.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 17.07.1998 має статус адвоката, про що свідчить інформація з Єдиного реєстру адвокатів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 брав участь в якості представника ТОВ «Крокус К» у судому засіданні 11.02.2014 по справі АС № 280а/2013 за позовом ТОВ «Крокус К» (Україна) до STRAWFIELD LOGISTICS LTD (Anguilla) про стягнення 1 337 216, 46 доларів США, у тому числі 1 000 000 доларів США - вартість сплаченого, але не поставленого товару, 56 416, 46 доларів США - збитки у вигляді нарахованих відсотків за користування кредитними засобами, 280 800 доларів США - збитки, які завданні порушенням валютного законодавства, і крім того, витрати щодо виплати арбітражного збору, яка розглядалась Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України.

При цьому, повноваження ОСОБА_2 як представника позивача підтверджуються довіреністю від 21.01.201, яка була видана за підписом директора ТОВ «Крокус К» ОСОБА_1

Також, судом встановлено, що на виконання договору від 21.01.2014 ОСОБА_2 було підготовлені пояснення на запити Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області за № 1321-113/10/22-0 від 25.03.2014, №1320-112/10/22-0 від 25.03.2014, № 961/10/26-15-09-0310 від 12.03.2014, № 1355/10/15-3023 від 25.03.2014, № 1665/10/15-303 від 15.04.2014, № 2052-181/10/22-0 від 07.05.2014, № 2273/10/22-0 від 02.06.2014, № 2449/7/15-030 від 25.06.2014, № 3803/10/15-303 від 29.09.2014, № 4380/10/22-0 від 28.10.2014, № 4438/7/15-303 від 27.10.2014, що підтверджується звітами ОСОБА_2 за період з лютого по листопад 2014 року.

Крім того, з вказаних звітів вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено підготовку претензій та позовних заяв для ТОВ «Крокус К».

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що позивачем з метою забезпечення належного правового супроводу діяльності ТОВ «Крокус К» було залучено для надання відповідних послуг ОСОБА_2 на підставі договору про надання консультаційних послуг від 21.01.2014

За таких обставин, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується безпосередній зв'язок між правочинами, вчиненими позивачем з контрагентами ТОВ «Смарт Консалтинг» та ОСОБА_2 та власною господарською діяльністю.

Таким чином, з урахуванням руху активів позивача, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочинів з ТОВ «Будівельна Компанія «Акто Моноліт», їх реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо формального оформлення первинної документації, зокрема, актів надання-послуг, що були складені між позивачем та вказаними контрагентами, в частині відсутності детальної інформації щодо переліку наданих ТОВ «Смарт Консалтинг» та ОСОБА_2 позивачу послуг, оскільки відповідний перелік послуг був чітко визначений в договорі № 1 від 26.05.2014 та в договорі б/н від 21.01.2014, а чинне законодавство України не визначає форму та зміст документів, якими в обов'язковому порядку мають бути підтверджені надані інформаційно-консультаційні послуги.

Щодо висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем суми доходу за 2014 внаслідок заниження суми суборендних платежів, суд зазначає наступне.

01.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінал» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Орендар) було укладено договір оренди № 010414-КС, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в тимчасове платне користування резервуари для зберігання нафтопродуктів (майно), перелік яких встановлений у Додатку № 2 до договору.

Відповідно до п. 1.2 договору орендоване майно знаходиться за адресою: Київська область, Миронівський р-н., м. Миронівка, вул. Паризької комуни, буд. 2.

Згідно з п. 1.3 вказаного договору майна передається в оренду орендарю для зберігання нафтопродуктів.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що вступ орендаря у користування орендованим майном настає одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.3 договору передача майна в оренду та його повернення здійснюється за актом приймання-передачі майна в оренду.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата сплачується орендарем згідно виставленого рахунку орендодавця. Розмір орендної плати визначається сторонами в протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця, в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 3.3 договору розмір орендної плати включає в себе компенсацію всіх витрат орендодавця, включаючи комунальні та витрати на охорону, а також компенсацію всіх витрат орендодавця, включаючи комунальні та витрати на охорону, а також компенсацію всіх витрат, пов'язаних із забезпеченням збереження та приймання/відпуску (зливу/наливу) нафтопродуктів із використанням орендованого майна.

Згідно з пп. 4.2.4 договору орендар має право за власним рішенням передавати повністю або в частині орендоване майно в користування третім особам (суборенду).

Згідно з п. 6.1 договору цей договір діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

01.04.2014 між сторонами було підписано Додаток № 1 (Протокол погодження договірної ціни до договору оренди № 010414-КС від 01.04.2014), яким сторони погодили розмір місячної орендної плати у сумі 117 600, 00 грн.

01.04.2015 сторонами було погоджено Додаток № 2 (Перелік майна, яке передається в оренду за договором № 010414-КС, укладеного між ТОВ «Терімнал» та ТОВ «Крокус К» 01.04.2014), яким встановлено, що в оренду позивачу передаються резервуари (РВС-1000, РВС-200, РВС-780, РГС-72) у кількості 28 одиниць.

01.08.2014 сторони дійшли згоди щодо внесення змін до Додатку № 1 до договору оренди № 010414-КС від 01.04.2014, зокрема в частині встановлення розміру орендної місячної плати у розмірі 450 000, 00 грн. та Додатку № 2 до договору оренди № 010414-КС від 01.04.2014, яким встановлено, що об'єкти суборенди (резервуари) передаються в оренду ТОВ «Крокус К» у кількості 24 одиниць.

Послуги з оренди майна (резервуарів) оформлялися щомісячно шляхом підписання ТОВ «Термінал» та ТОВ «Крокус К» актів наданих послуг (загальна сума - 2 250 000, 00 грн.): за № 316 від 31.08.2014 на суму 450 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 75 000, 00 грн.), № 426 від 30.09.2014 на суму 450 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 75 000, 00 грн.), № 514 від 31.10.2014 на суму 450 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 75 000, 00 грн.), № 576 від 30.11.2014 на суму 450 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 75 000, 00 грн.), № 620 від 31.12.2014 на суму 450 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 75 000, 00 грн.).

Позивачем було здійснено сплату відповідних орендних платежів, про що свідчать банківські виписки по рахунку ТОВ «Крокус К».

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтотрейд ЛТД» (Суборендар) було укладено договір суборенди «№ 020140-НТ, за умовами якого суборендодавець зобов'язався передати, а суборендар - прийняти в строкове платне володіння та користування на умовах суборенди майно, перелік якого визначений у Додатку № 1 до договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що об'єкт оренди розташований за адресою: Київська область, Миронівський р-н., м. Миронівка , вул. Паризької комуни, буд. 2.

Згідно з п. 1.3 договору право надання майна в суборенду належить суборендодавцю на підставі договору оренди, який укладений між ТОВ «Крокус» та ТОВ «Термінал» 01.04.2014.

Відповідно до п. 1.4 договору мета (призначення) використання об'єкта суборенди за цим договором - для зберігання нафтопродуктів.

Згідно з п. 2.1 договору вступ суборендаря у володіння та користування об'єктом суборенди настає одночасно з підписанням сторонами акта про його прийом-передачу.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що термін суборенди за цим договором починається з дати прийняття суборендарем об'єкту суборенди за атом прийому-передачі і закінчується 31.12.2014.

Відповідно до п. 4.1 договору за користування об'єктом суборенди суборендар щомісячно сплачує суборендодавцю орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, у розмірі, визначеному сторонами в протоколі погодження договірної ціни,, який є невід'ємною частиною цього договору (Додаток № 2).

Згідно з п. 4.6 розмір орендної плати може переглядатись на вимог суборендодавця у разі збільшення плати за землю, індексу інфляції, середньо ринкової вартості суборенди, введення інших обов'язкових платежів та/або змін у чинному законодавстві, які прямо впливають на розмір витрат орендодавця на утримання об'єкту суборенди.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом усього терміну суборенди, визначеного в п. 3.1 договору.

Між сторонами було підписано Додаток №1 (Перелік майна, яке передається в оренду за договором суборенди №020414-НТ, укладеного між ТОВ «Крокус К» та ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» 02.04.2014), яким було визначено, що ТОВ «Крокус К» здійснює передання в суборенду ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» резервуари (РВС-200) за №№ 7,8,11,12 та Додаток № 2 (Протокол погодження договірної ціни до договору суборенди № 020414-НТ від 02.04.2014), яким було встановлено, що розмір орендної плати за один місяць користування суборенди становить 40 000, 00 грн. з ПДВ (в редакції від 01.08.2014).

Послуги з суборенди майна (резервуарів) оформлялися щомісячно шляхом підписання між ТОВ «Крокус К» та ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» актів наданих послуг №949 від 31.08.2014 на суму 28 800, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 800, 00 грн.), № 969 від 22.09.2014 на суму 11 200, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 866, 67 грн.), № 1048 від 30.09.2014 на суму 40 000, 00 грн., № 1174 від 31.10.2014 на суму 40 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 6 666, 67 грн.), № 1217 від 30.11.2014 на суму 40 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 6 666, 67 грн.), № 1385 від 31.12.2014 на суму 40 000, 00 грн.

02.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексімол» (Суборендар) було укладеного договір суборенди №020414-ЕКС, за умовами якого суборендодавець зобов'язався передати, а суборендар прийняти у строкове платне володіння та користування на умовах суборенди майно, перелік якого визначений у Додатку № 1 до даного договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що об'єкт оренди розташований за адресою: Київська область, Миронівський р-н., м. Миронівка , вул. Паризької комуни, буд. 2.

Згідно з п. 1.3 договору право надання майна в суборенду належить суборендодавцю на підставі договору оренди, який укладений між ТОВ «Крокус» та ТОВ «Термінал» 01.04.2014.

Відповідно до п. 1.4 договору мета (призначення) використання об'єкта суборенди за цим договором - для зберігання нафтопродуктів.

Згідно з п. 2.1 договору вступ суборендаря у володіння та користування об'єктом суборенди настає одночасно з підписанням сторонами акта про його прийом-передачу.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що термін суборенди за цим договором починається з дати прийняття суборендарем об'єкту суборенди за актом прийому-передачі і закінчується 31.12.2014.

Відповідно до п. 4.1 договору за користування об'єктом суборенди суборендар щомісячно сплачує суборендодавцю орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, у розмірі, визначеному сторонами в протоколі погодження договірної ціни,, який є невід'ємною частиною цього договору (Додаток № 2).

Згідно з п. 4.6 розмір орендної плати може переглядатись на вимогу суборендодавця у разі збільшення плати за землю, індексу інфляції, середньо ринкової вартості суборенди, введення інших обов'язкових платежів та/або змін у чинному законодавстві, які прямо впливають на розмір витрат орендодавця на утримання об'єкту суборенди.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом усього терміну суборенди, визначеного в п. 3.1 договору.

Між сторонами було підписано Додаток № 1 (Перелік майна, яке передається в оренду за договором суборенди № 020414-ЕКС, укладеного між ТОВ «Крокус К» та ТОВ «Ексімол» 02.04.2014), яким було визначено, що ТОВ «Крокус К» здійснює передання в суборенду ТОВ «Ексімол» резервуарів (РВС-200) за №№ 13, 14 та Додаток № 2 (Протокол погодження договірної ціни до договору суборенди № 020414-ЕКС від 02.04.2014), яким було встановлено, що розмір орендної плати за один місяць користування суборенди становить 20 000, 00 грн. з ПДВ (в редакції від 01.08.2014).

Послуги з суборенди майна (резервуарів) оформлялися щомісячно шляхом підписання між ТОВ «Крокус К» та ТОВ «Ексімол» актів наданих послуг № 947 від 31.08.2014 на суму 20 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 333, 33 грн.), № 1056 від 30.09.2014 на суму 20 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 333, 33 грн.), № 1175 від 31.10.2014 на суму 20 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 333, 33 грн.), № 1218 від 30.11.2014 на суму 20 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 333, 33 грн.), № 1386 віл 31.12.2014 на суму 20 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 333, 33 грн.).

Як вбачається з акта перевірки, відповідачем було зазначено про те, що вартість суборенди вказаних резервуарів є нижчою від їхньої собівартості, що на думку відповідача зумовило заниження ТОВ «Крокус К» суми доходу на загальну суму 218 750, 00 грн., яка враховується при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток. Вказані висновки ґрунтуються на наступному.

Так, зокрема, контролюючим органом зазначено про те, що середня вартість оренди одного з 24 резервуара, що були передані ТОВ «Термінал» в оренду позивачу за договором № 010414-КС від 02.04.2014, з 01.08.2014 становить 18 750, 00 грн. (450 000,00 грн./24).

У той же час, вартість суборенди 4 резервуарів (№ 7,8,11,12) для ТОВ «Нафтотрейд» на підставі укладеного з ТОВ «Крокус К» договору № 020414-НТ від 02.04.2014 (з 01.08.2014) становила 40 000,00 грн. (у тому числі ПДВ), тобто середня вартість оренди 1 резервуара дорівнює 10 000,00 грн.

Таким чином, відповідач в акті перевірки вказав на те, що сума заниження позивачем вартості суборенди резервуарів за вказаним договором за місяць становить 35 000,00 грн. (18 750,00 грн.х4) - 40000,00 грн., де:

- 18 750,00 грн. - середня вартість оренди одного резервуару за договором з ТОВ «Термінал»;

- 4 - кількість резервуарів, що була передана в суборенду позивачем ТОВ «Нафтотрейд ЛТД»;

- 40 000,00 грн. - вартість місячної суборенди резервуарів за № 7,8,11,12 для ТОВ «Нафтотрейд ЛТД».

Аналогічним чином контролюючим органом був здійснений розрахунок належної суборенди резервуарів (№ 13,14) для ТОВ «Ексімол» на підставі договору №020414-ЕКС від 02.04.2014 - на суму 17 500 грн. за місяць (18 750, 00 грн. х 4) - 20 000,00 грн., де:

- 18 750,00 грн. - середня вартість оренди одного резервуару за договором з ТОВ «Термінал»;

- 2 - кількість резервуарів, що була передана в суборенду позивачем ТОВ «Ексімол»;

- 20 000,00 грн. - вартість місячної суборенди резервуарів за № 13,14 для ТОВ «Ексімол».

У зв'язку з цим, відповідач вважає, що сума доходу, яка була занижена позивачем у 2014 році внаслідок проведення господарських операцій з суборенди становить 218 750,00 грн.,з яких 145 833, 33 грн. - за договором суборенди 020414-НТ від 02.04.2014 (ТОВ «Нафтотрейд ЛТД») та 72 916,67 грн. - за договором суборенди № 020414-ЕКС від 02.04.2014 (ТОВ «Ексімол), з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, суд звертає увагу на те, що орендовані ТОВ «Крокус К» і передані ним надалі в суборенду ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» та ТОВ «Ексімол» резервуари були різних видів та місткості, та, відповідно, різну вартість оренди.

Зокрема, відповідно до додатку № 2 до договору оренди № 010414-КС від 01.04.2014 ТОВ «Термінал» було передано в оренду позивачу 24 резервуари, зокрема, таких видів: РВС-1000 - № 1; РВС-200 - з № 2 по № 18, з 22 по 23; РВС-750- № 19 та № 24. Загальна вартість вказаних резервуарів становить 450 000,00 грн.

Як вбачається з листа ТОВ «Термінал» вих. № 81/1 від 31.07.2014 (Т.3, а.с. 92) місячна вартість резервуару РВС-200 становить 8 994,64 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1499, 11 грн.), резервуару РВС - 750 - 107 192, 76 грн. (у тому числі ПДВ на суму 17 865, 46 грн.) та РВС-1000 - 143 996, 71 грн. (у тому числі ПДВ на суму 23 999, 45 грн.).

Як зазначено вище, позивачем на підставі договору суборенди № 020414-НТ від 02.04.2014 було передано в суборенду ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» резервуари моделі РВС-200, щомісячна вартість суборенди яких становить 40 000, 00 грн. (тобто 10000,00 грн. за 1 резервуар).

Резервуари такої саме моделі (РВС-200) в кількості 2 штук передані позивачем в суборенду ТОВ «Ексімол» за плату в розмірі 20 000, 00 грн. (з ПДВ) на місяць (тобто 10000,00 грн. за 1 резервуар).

Отже, сума місячної орендної плати за один резервуар РВС-200, яка підлягає сплаті позивачем на підставі договору оренди № 010414-КС від 01.04.2014, становить 8 994, 64 грн., у той час як сума місячної плати за надання позивачем в суборенду ТОВ «Нафтотрейд ЛТД» та ТОВ «Ексімол» резервуара вказаного виду, була визначена ним у сумі 10 000,00 грн.

На думку суду, вказане свідчить про те, що встановлена позивачем місячна вартість надання в суборенду резервуара РВС-200, є більшою, ніж вартість платежів, які щомісячно сплачується ТОВ «Крокус К» за оренду вказаного майна, що свідчить про досягнення економічного ефекту від здійснення господарської діяльності з передачі майна (резервуарів) в суборенду.

У зв'язку з цим, суд вважає помилковими висновки відповідача щодо заниження позивачем вартості суборенди вказаного майна та, відповідно, заниження суми доходу за 2014 рік та податкового зобов'язання з ПДВ.

Щодо висновків контролюючого органу щодо завищення позивачем суми адміністративних витрат по взаємовідносинах з ПІІ «Сейболт-Україна» суд зазначає наступне.

15.04.2010 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Позичальник) було укладено генеральний договір про здійснення кредитування № 06.1-27/4, за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти в гривнях та/або доларах США та/або Євро на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених цим Договором та Додатковими договорами до нього в межах загального ліміту в сумі 18 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повертати кредит у строки/терміни та у порядку, визначеному договором та сплачувати проценти у розмірі, що визначатимуться у Додаткових договорах, але не більше 22 % річних гривнях.

Відповідно до п. 4 договору конкретні умови кредитування, а саме: валюта, сума, мета та строк кредиту, розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту, розмір процентної ставки, форма і спосіб надання кредиту, а також відповідні тарифи визначаються додатковими договорами, що укладаються між сторонами, та є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 7 договору встановлено, що виконання зобов'язань постачальника за цим договором забезпечується укладанням одночасно з підписанням цього договору договорів: іпотеки з майновим поручителем ТОВ «Термінал» з предмету передачі в іпотеку кредитору наступне нерухоме майно: комплекс будівель та споруд Нафтобази, що розташовані за адресою: Київська область, м. Миронівка, вул. Паризької комуни, 2, заставною вартістю 15 221 801, 20 (п'ятнадцять мільйонів двісті двадцять одна тисяча вісімсот одна гривня 20 копійок); наступної застави товарів в обороті з позичальником заставною вартістю 6 750 674, 72 (шість мільйонів сімсот п'ятдесят тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 72 коп.); фінансової поруки з фізичною особою ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3); застави майна: обладнання: насос КМС-100 2009 року випуску в кількості 2 шт., лічильник бензину ППВ СЧ 2009 року випуску в кількості 2 шт.; лічильник холодної води 620 Qn DN402009 року випуску в кількості 1 шт., заставною вартістю 27 905, 80 (двадцять сім тисяч дев'ятсот п'ять гривень 80 копійок, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Миронівка, вул. Паризької комуни, 2.

15.04.2010 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Заставодавець) було укладено договір застави товарів в обороті № 02-10/128, за умовами якого заставодавець зобов'язався передати в заставу заставодержателю у якості забезпечення Генерального договору про здійснення кредитування № 06.1-27/4 від 15.04.2010 товари в обороті, а саме світлі нафтопродукти (дизельне паливо, бензин А-76, бензин А-92, бензин А-95), згідно з переліком , що міститься у додатку № 1 до цього договору, що є невід'ємною частиною договору, балансовою вартістю 13 816 678, 87 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору загальна заставна вартість предмету застави за домовленістю сторін становить 6 750 674, 72 (шість щільнів сімсот п'ятдесят тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 72 коп.

Згідно з п. 1.3 договору суть і розмір забезпечення заставою зобов'язань: виконання заставодавцем перед заставодержателем зобов'язань, зокрема: повернення кредиту у розмірі 18 000 000,00 (вісімнадцять мільйонів гривень) кінцевим терміном погашення до 12 квітня 2013 року, а також дострокове погашення у випадках, передбачених договором кредиту.

Відповідно до п. 24.9 договору уповноважені працівники заставодержателя мають право в будь-який час протягом звичайного робочого дня відвідувати будь-які адміністративні, складські та інші приміщення заставодавця та/або будь-яких третіх осіб, у яких предмет застави знаходиться на збереженні, з метою перевірки фактичної наявності, кількості, фізичного стану, умов зберігання і якості предмету застави.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.

28.04.2011 між сторонами було підписано договір про внесення змін № 3, яким сторонами було погоджено внести зміни до договору в частині визначення загальної заставної вартості предмета застави, що становить 24 001 942, 54 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2011 між Підприємством з іноземними інвестиціями «Сейболт-Україна» (Виконавець), Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (Клієнт) було укладено договір б/н, за умовами якого виконавець зобов'язався за дорученням замовника, що діє в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити експертну оцінку кількості та/або якості вантажу (інспекції), який належить на праві власності клієнту на об'єктах, які вказані у додатках до даного договору і отриманим заявками на виконання робіт.

Відповідно до п. 1.2 договору виконавець не пізніше першого числа місяця, наступного за звітним, видає замовнику звіт про результати інспекції. При цьому виконавець передає звіт про результати інспекції по факсу/ електронній пошті на наступний день після його складання, а оригінал передає протягом 5 (п'яти) робочих днів.

Згідно з п. 2.1.2 договору виконавець діє за рахунок і за дорученням замовника, в межах погодженої в Додатку (ах) до даного договору вартості послуг.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що вартість робіт/послуг виконавця визначається у відповідності до Додатку (ків) до даного договору.

Відповідно до п. 7.1 договору даний договір вступає в силу з дати його підписання і діє до 31 грудня 2011 року, в частині розрахунків - до повного завершення.

02.03.2011 між сторонами було підписано Додаток № 1 до договору б/н від 02.036.2011, п. 14 якого було визначено, що виконавець буде здійснювати перевірку паливно-мастильних матеріалів на нафтобазі м. Миронівка, Київська область, включаючи виконання замірів і розрахунок кількості вантажів в резервуарах нафтобази, які зазначені в інструкціях, які отримані від замовника.

Відповідно до п. 3 Додатку вартість перевірки пально-мастильних матеріалів на нафтобазі м. Миронівка, Київська область складає 4800, 00 грн. (без ПЛВ) за одну перевірку пально-мастильних матеріалів, за умови, що тривалість інспекції не буде більше3-х діб (рахуючи з моменту виїзду інспектора з Одеси і до моменту його повернення в Одесу).

11.04.2012 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до договору від 02.03.2011, якою сторони дійшли згоди про те, що ТОВ «Крокус К» здійснюватиме оплату послуг (робіт) виконавця за ціною, яка погоджена сторонам у Додатку, в порядку, у строки і об'ємах, визначених договором.

З метою виконання умов вищевказаного договору Підприємством з іноземними інвестиціями «Сейболт-Україна» було виконано роботи з перевірки наявності пально-мастильних матеріалів на нафтобазі Миронівка, Київська область, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус К» були прийняті відповідні роботи на загальну суму 54 432,00 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт за № ОУ-0000350 від 18.12.2012 на суму 6 048,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000323 від 15.11.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000275 від 16.10.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000247 від 17.09.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000222 від 15.08.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000206 від 16.07.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008,00 грн.), № ОУ-0000174 від 15.06.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), № ОУ-0000136 від 17.05.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1008,00 грн.), № ОУ-0000114 від 18.04.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008, 00 грн.), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Надалі Підприємством з іноземними інвестиціями «Сейболт-Україна» було вписано Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокус К» податкові накладні № 17 від 15.11.2012 на суму 6 048, 00 грн., № 7 від 16.10.2012 на суму 6 048, 00 грн., № 8 від 17.09.2012 на суму 6 048, 00 грн., № 1 від 15.08.2012 на суму 6 048,00 грн., № 12 від 16.07.2012 на суму 6 048, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 008,00 грн.), № 14 від 15.06.2012 на суму 6048,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1008,00 грн.), № 8 від 17.05.2012 на суму 6048,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1008,00 грн.), № 8 від 18.04.2012 на суму 6048,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1008,00 грн.), № 8 від 18.12.2012 на суму 6048,00 грн. (у тому числі ПЛВ на суму 1008,00 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період грудень 2014 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р. від 16.01.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Як вбачається з копій банківських виписок по рахунку ТОВ «Крокус К», позивачем було здійснено повний розрахунок перед вказаним контрагентом за виконані послуги.

В акті перевірки відповідач зазначив про те, що понесені ТОВ «Крокус К» витрати щодо оплати послуг ПІІ ««Сейболт-Україна» по перевірці паливно-мастильних матеріалів, не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Крокус К», а тому ним безпідставно віднесено до складу податкового кредиту витрати на оплату відповідних послуг у сумі 45 360, 00 грн.

Проте, як зазначено вище, укладання між ТОВ «Крокус К», ПІІ «Сейболт-Україна» та ПАТ «Укрсоцбанк» договору б/н від 02.03.2011 зумовлено необхідністю перевірки якості та кількості паливно-мастильних матеріалів та бензину, який був переданий позивачем у заставу на підставі договору застави товарів в обороті № 02-10/128 від 15.04.2010, з метою забезпечення виконання ТОВ «Крокус К» умов генерального договору про здійснення кредитування 06.1-27/4 від 15.04.2010.

Суд звертає увагу на те, що укладення між ТОВ «Крокус К» та АКБСР «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк») генерального договору про здійснення кредитування № 06.1-27/4 від 15.04.2010, зумовлено необхідністю отримання позивачем додаткових грошових коштів, які безпосередньо використовуються ним в рамках здійснення господарської діяльності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що можливість ТОВ «Крокус К» отримати від ПАТ «Укрсоцбанк» відповідну суму кредитних коштів напряму залежить від стану предмета застави (нафтопродукти світлі), зокрема, від його кількісно-якісних характеристик, які, з урахуванням природних особливостей предмета застави, підлягають постійний перевірці, що в свою чергу зумовлює понесення ТОВ «Крокус К» витрат на оплату ПІІ «Сейболт-Україна» її проведення.

Суд вважає, що під час проведення перевірки контролюючим органом не були враховані зміни, які внесені до договору від 02.03.2011 на підставі Додаткової угоди №2 від 11.04.2012, якими обов'язок по оплаті наданих ПІІ «Сейболт-Україна» послуг був покладений саме на позивача.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи підтверджують безпосередній зв'язок між витратами ТОВ «Крокус К» щодо оплати послуг ПІІ «Сейболт-Україна» та господарською діяльністю позивача, що свідчить про помилковість висновків контролюючого органу щодо безпідставності завищення позивачем суми витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, в розмірі 45360,00 грн., та суми податкового кредиту в розмірі 9072,00 грн..

Щодо правомірності віднесення позивачем до складу адміністративних витрат суми грошових коштів у розмірі 24 283,52 грн. як витрат на службове відрядження, та суми ПДВ в розмірі 722,50 грн. з цих самих витрат - до складу податкового кредиту, суд зазначає наступне.

Як вбачається в акті перевірки, відповідачем було зазначено про те, що відповідно до наказу від 02.07.2014 № 3-В ОСОБА_1 був відряджений до м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина) для проведення переговорів з контрагентом на період з 03.07.2014 по 05.07.2014. Проте, у вказаному наказі відсутня інформація щодо контрагента позивача, з яким планувалось проводити відповідні переговори. Крім того, контролюючим органом зауважено, що з наданих до перевірки документів на відрядження, зокрема авансового звіту, в якому визначено суму добових витрат у розмірі 2 740, 50 грн., рахунку-фактури за авіаквитки на суму 19 960, 00 грн., рахунку на оплату за проживання в готелі на суму 2 305, 52 грн. вбачається, що ОСОБА_1 перебував у м. Загреб (Хорватія), а не в м. Баня Лука (Боснія та Герцеговина), як зазначено в наказі на відрядження.

У зв'язку з цим, контролюючий орган вважає, що понесені позивачем витрати на загальну суму 24 283, 52 грн., з яких 2 740, 520 грн. - добові, проживання в готелі «DOUBLETREE BY YILTON» на суму 2 305,32 грн. та вартість авіаквитків, що були замовленні через ТОВ «Туристична контора», на суму 19 960,00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 722,50 грн.), не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Крокус К», а тому відповідні витрати не підлягають включенню до адміністративних витрат, а сума ПДВ у складі вартості придбаних авіаквитків - до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат. Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Не дозволяється включати до складу витрат на харчування вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми "чайових", за винятком випадків, коли суми таких "чайових" включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плату за видовищні заходи. До складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Сума добових визначається в разі відрядження: у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами; до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює сума добових не включається до складу витрат платника податку.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Якщо згідно із законами країни відрядження або країн, територією яких здійснюється транзитний рух до країни відрядження, обов'язково необхідно здійснити страхування життя або здоров'я відрядженої особи чи її цивільної відповідальності (у разі використання транспортних засобів), то витрати на таке страхування включаються до складу витрат платника податку, що відряджає таку особу.

За запитом представника контролюючого органу платник податку забезпечує за власний рахунок переклад підтвердних документів, виданих іноземною мовою.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача від Optima Group» Ltd надійшов лист, в якому було запрошено директора ТОВ «Крокус К» відвідати Optima Group» Ltd для проведення переговорів та встановлення торгово-економічних відносин.

Як вбачається з перекладу вказаного листа, зустріч було заплановано провести за наступною адресою: вул. Краля Альфонса ХІІІ № 37а, м. Баня-Луке, 78000, країна Боснія та Герцеговина. Період перебування: з 03.07.2014 по 05.07.2014.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Крокус К» наказом № 3-В від 02.07.2014 було відряджено директора ТОВ «Крокус К» для проведення переговорів з контрагентом до м. Баня Лука, Боснія та Герцеговина, на період з 03.07.2014 по 05.07.2014.

Судом встановлено, що ТОВ «Туристична контора» за замовленням позивача було придбано авіаквитки на рейси Авіакомпанії Люфтганза за напрямом руху Київ-Загреб, Загреб-Київ, номер квитка 623, номер бронювання 8JNZAM, на ім'я ОСОБА_1, що підтверджується листами ТОВ «Туристична контора» № 12-01/2016 від 12.01.2016 та Авіакомпанії «Дойче Люфтганза Акцієнзелльшафт» б/н від 18.01.2016.

Приліт ОСОБА_8 до м. Загреб 03.07.2014 та виліт з м. Загреб 05.04.2014 підтверджується копіями сторінок закордонного паспорту з штампами віз.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо правомірності віднесення вищевказаної суми грошових коштів до складу адміністративних витрат, зазначив про те, що купівля авіаквитків директору ТОВ «Крокус К» до м. Загребу, обумовлена відсутністю авіаквитків на прямі рейси до місця проведення переговорів з контрагентом позивача Optima Group» Ltd.

Як вбачається з матеріалів справи, директор ТОВ «Крокус К» ОСОБА_8 під час відрядження перебував в готелі «DOUBLETREE BY YILTON», що розташований за адресою: Хорватія, м. Загреб, вул. Града Вуковара, 269а у період з 04.07.2014 по 05.07.2014, про що свідчить лист «DOUBLETREE BY YILTON».

Судом встановлено, що 03.07.2014 директор ТОВ «Крокус К» здійснив перетин кордону між Хорватією та Боснією та Герцеговиною через прикордонні пости Стара Градишка (Хорватія) та Градишка (Боснія та Герцеговина), та 04.07.2014 повернувся до Хорватії через ці самі пункти, що підтверджується копіями сторінок закордонного паспорту ОСОБА_1 з штампами про в'їзд і виїзд з відповідних країн (Т.3, а.с. 99-101).

Також, в матеріалах справи наявне посвідчення про відрядження ОСОБА_1 з позначкою про вибуття до відрядження, прибуття до пунктів призначення, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи, з якого вбачається, що представник позивача 03.07.2014 прибув до Optima Group» Ltd. Та 04.07.2014 вибув від вказаного контрагента, що підтверджується наявністю підпису уповноваженої особи та печатки Optima Group» Ltd. На вказаному відрядженні.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується перебування директора ТОВ «Крокус К» у службовому відрядженні в Боснія Герцеговина для проведення переговорів з Optima Group» Ltd., що в свою чергу, на думку суду, свідчить про правомірність віднесення позивачем суми сплачених ним грошових коштів у розмірі 24 283, 52 грн. до складу адміністративних витрат, та суми ПДВ в розмірі 722,50 грн. - до складу податкового кредиту.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення ТОВ «Крокус К» суми податкового кредиту на суму 2 125, 33 грн. внаслідок включення до його складу суми ПДВ по податковій декларації № 876 від 16.04.2014, що була двічі виписана позивачу ТОВ «Ауді-Центр Україна» на одну і ту ж саму операцію, то допущення вказаного порушення було визнано присутнім у судовому засіданні представником позивача та будь-яке спростування у позовній заяві не наведено.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов щодо правомірності нарахування позивачеві на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2015 суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 125 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 531 грн. (25% від суми заниженого податкового зобов'язання).

Крім того, представник позивача погодився з висновками контролюючого органу щодо порушень ТОВ «Крокус К» вимог пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України внаслідок невключення ним до складу доходів, враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, за 2014 рік суми безповоротної фінансової допомоги в розмірі 62 640,44 грн. (сторінка 6 акта перевірки).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування контролюючим органом позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2015 суми податку на прибуток у розмірі 11 275 грн. (62 640,44 грн.х18%) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2819 грн. (25%)).

В іншій частині спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Крокус К» є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № від 13.05.2015 в частині збільшення ТОВ «Крокус К» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 83 544 грн. (85669 грн. - 2 125 грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20 886 грн. (21417 грн. - 531 грн.);

- податкового повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № від 13.05.2015 в частині збільшення ТОВ «Крокус К» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 110 151 грн. (121 426 грн. - 11 275 грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 27 538 грн. (30357 грн. - 2819 грн.).

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір було сплачено судовий збір у сумі 3 883, 04 грн.

Враховуючи те, що позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 258 869, 00 грн., за які сплачено судовий збір у розмірі 3 883, 04 грн., в той час як судом частково задоволено позовні вимоги на загальну суму 242 119 грн., сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачеві за рахунок відповідача, становить 3 631,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області № від 13.05.2015 в частині збільшення ТОВ «Крокус К» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 110 151 грн. (121 426 грн. - 11 275 грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 27 538 грн. (30357 грн. - 2819 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області № від 13.05.2015 в частині збільшення ТОВ «Крокус К» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 83 544 грн. (85669 грн. - 2 125 грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20 886 грн. (21417 грн. - 531 грн.).

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокус К» (08800, Київська область, місто Миронівка, вулиця Паризької Комуни, будинок 2, ідентифікаційний код 33345248) судовий збір в сумі 3 631 (тори тисячі шістсот тридцять одна) грн. 79 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (08800, Київська область, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 52, ідентифікаційний код 39469156).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.