Справа № 2а-1077/11/2670
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1077/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів Кучми А.Ю. та Аліменка В.О.,

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2010 року позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконними рішень, дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 роз'єднано у самостійні провадження:

вимоги ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними всіх рішень відповідача, дій та бездіяльності вирішено розглядати в межах провадження адміністративної справи № 2а-5079/10/1070;

вимоги ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними всіх рішень відповідача, дій та бездіяльності виділено та вирішено розглядати в окремому провадженні (том 1 а.с. 1-5).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року адміністративну справу 2а-9385/10/1070 (№ 2а-1077/11/2670) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними всіх рішень відповідача, дій та бездіяльності передано за територіальною підсудністю на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва (том 1 а.с. 145-147).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2013 року, зупинено провадження у справі № 2а-1077/11/2670 за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду міста Києва (том 2 а.с. 57-58, 77, 107-108).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року адміністративну справу № 2а-1077/11/2670 прийнято до провадження та зобов'язано повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі (том 2 а.с. 125). Ухвалою Окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року поновлено провадження у справі № 2а-1077/11/2670.

З урахуванням заяв про уточнення позовних вимог та викладення позову в новій редакції, позивач у даній справі просила:

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, що проявилися в неналежному розгляді заяви ОСОБА_2 від 10.12.2009 року вх. № 2757/5 без належної перевірки вимог заяви та не прийняття окремих рішень по кожній з вимог;

зобов'язати Мінітерство юстиції України повторно розглянути належними чином заяву ОСОБА_2 від 10.12.2009 вх. 2757/5 та провести перевірку вимог заяви та прийняти окремі рішення по кожній з вимог заяви (том 2 а.с. 144-150).

Постановою Окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що позивач отримала своєчасну та обґрунтовану відповідь по суті своєї заяви відповідно до норм національного та міжнародного права, відповідач відповів на всі поставлені питання позивача, а заявника належним чином було повідомлено про результати розгляду його зави від 10.12.2009 № 2757/5.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі предмету позову, змінив його предмет, не захистив порушені права та інтереси позивача та не надав правову оцінку обставинам справи згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2009 року на особистому прийомі у Міністерстві юстиції України було прийнято заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 № 2757/5, в якій він просив:

1. Невідкладно відкликати звіти, повідомлення (рішення) Міністерства юстиції України надіслані до Комітету Міністрів Ради Європи про виконання Урядом України рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 по справі № 25476/02 «Погребна проти України» в частині виконання по перерахунку, сплаті стягувачу ОСОБА_2 1700 Євро;

2. Невідкладно повідомити Комітет Міністрів Ради Європи про не виконання в повному та фактичному обсязі державою Україна рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 «Поргебна проти України» в частині виплати відшкодування ОСОБА_2 1700 Євро;

3. Підготувати та надіслати за належністю подання про притягнення до відповідальності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Абісова А.В. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Миронюка І.В., в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. за невиконання своїх функціональних (посадових) обов'язків, що стало наслідком невиконання в повному иа фактичному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві 25476/02 «Погребна проти України» в частині виплати відшкодування ОСОБА_2 1700 Євро.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 1 статті 1 цього Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 15 даного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 19 даного Закону встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, у тому числі:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 22 цього Закону керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, в матеріалах справи наявний лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24 грудня 2009 року № П-36599-25 із змісту якого незрозуміло, що він наданий на заяву позивача від 10 грудня 2009 року.

Інших відповідей Міністерства юстиції України за результатами розгляду вищевказаної заяви позивача, матеріали справи не містять.

В судовому засіданні представник відповідача Грищина Н.В. не змогла пояснити з чого саме вона робить висновок, що лист від 24 грудня 2009 року було надано ОСОБА_2 саме на її заяву від 10 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод проголошує верховенство права, як частину спільного спадку Договірних Держав.

Враховуючи вищевикладене, для повного та всебічного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_2 від 10.12.2009 № 2757/5 та зобов'язання повторно розглянути цю заяву.

Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про протиправність дій Міністерства юстиції України щодо неприйняття окремих рішень по кожній з його вимог та зобов'язання відповідача прийняти такі рішення, оскільки повноваження щодо розгляду заяви та питання прийняття чи не прийняття за наслідками її розгляду рішень віднесено до виключної компетенції органу, до якого її направлено, водночас суд не може підміняти державний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до виключної компетенції суб'єкта владних повноважень, а тому вищевказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції взагалі не досліджено зміст відповіді Міністерства юстиції України наданої на заяву, а лише вказано про їх своєчасність та обґрунтованість, а також зазначено, що відповідач відповів на всі поставлені у заяві від 10.12.2009 № 2757/5 питання.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції частковому скасуванню, з ухваленням нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нову, якою позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 від 10.12.2009 № 2757/5.

Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.12.2009 № 2757/5.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 травня 2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.