Справа № 442/1596/16а,2а/442/65/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 р. Справа № 876/2020/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправними дій Дрогобицької міської ради по прийняттю протизаконного рішення; визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 28 травня 2015 року № 109 «Про затвердження Порядку встановлення та обслуговування замочно-переговорних пристроїв (домофонів) у багатоквартирних житлових будинках м. Дрогобича».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки прийняте з перевищенням повноважень міської ради, якими остання наділена згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що 28 травня 2015 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області було прийнято рішення 109 «Про затвердження Порядку встановлення та обслуговування замочно-переговорних пристроїв (домофонів) у багатоквартирних житлових будинках м. Дрогобича».

Листом № 577 від 07 грудня 2015 року комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання Дрогобицької міської ради» позивача було повідомлено про те, що виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області було прийнято рішення 109 від 28 травня 2015 року «Про затвердження Порядку встановлення та обслуговування замочно-переговорних пристроїв (домофонів) у багатоквартирних житлових будинках м. Дрогобича», та вказано, що товариством з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» порушено п. 2.8 цього Порядку при встановленні переговорного пристрою (домофону) у другому під'їзді будинку № 148 на вул. Грушевського в місті Дрогобичі.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що позивач мав можливість ознайомитися з текстом оскаржуваного рішення в офіційному друкованому органі Дрогобицької міської ради часописі «Галицька зоря» та на інтернет сторінці Дрогобицької міської ради.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками погодитися не може, оскільки місцем оприлюднення рішення Дрогобицької міської ради Львівської області є місто Дрогобич, а позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» знаходиться за адресою вул. Горлівська, 124/1 у місті Київ та надає послуги з встановлення та обслуговування замочно-переговорних пристроїв (домофонів) по всій території України.

Колегія судів також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не з'ясовано коли саме оскаржуване рішення було надруковане в офіційному друкованому органі Дрогобицької міської ради та розміщене на її інтернет сторінці, і чи було це зроблено взагалі, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту такого оприлюднення.

Таким чином, твердження апелянта про те, що він дізнався про існування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 28 травня 2015 року № 109 «Про затвердження Порядку встановлення та обслуговування замочно-переговорних пристроїв (домофонів) у багатоквартирних житлових будинках м. Дрогобича» лише з листа комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання Дрогобицької міської ради» № 577 від 07 грудня 2015 року є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без розгляду з підстав, передбачених законом (пропуск строку звернення до адміністравтиного суду) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992р.).

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський Суд з прав людини зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву позивача, позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст. 6 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому таку слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 87 цього Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно ч. 2 цієї статті, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 361 від 26 лютого 2016 року про сплату позивачем за подання апеляційної скарги судового збору в розмірі 1378 грн.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що відповідачем у справі є Дрогобицька міська рада Львівської області, судовий збір належить стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона».

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 202, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі № 442/1596/15-а - скасувати.

Справу № 442/1596/15-а направити для продовження розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області за рахунок її бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації, передбаченим на оплату судового збору на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон. Інжиніринг. Охорона» суму сплаченого судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 23 травня 2016 року.