Справа № 826/22587/15
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алігол» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алігол» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення інформації до електронної системи адміністрування ПДВ про збільшення розміру суми податкового кредиту ТОВ «Алігол» у липні 2015 року на суму 11 242 033,00 грн.; зобов'язання внести до системи електронного адміністрування ПДВ на електронний рахунок ТОВ «Алігол» № 4692 суму від'ємного значення зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 11 242 033,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - необов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з лютого 2015 року запроваджено електронні рахунки у системі електронного адміністрування ПДВ.

Відповідачу присвоєно електронний рахунок № 4692 в системі електронного адміністрування ПДВ.

18 березня 2015 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ нової форми звітності за лютий 2015 року, реєстраційний номер № .

Згідно з рядком 26 декларації за лютий 2015 року, декларант відобразив суму від'ємного значення ПДВ в розмірі 12 985 194,00 грн., яка зарахована на електронний рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ.

У подальшому позивачем подано уточнюючі декларації, відповідно до яких остаточна сума від'ємного значення, що була зарахована на електронний рахунок платника, була визначена в розмірі 12 954 245,00 гри., що підтверджується Витягом з системи електронного адміністрування ПДВ № 3 від 20 липня 2015 року, згідно з яким сума від'ємного значення ПДВ, що була зарахована на рахунок платника в системі електронного адміністрування ПДВ, зазначається в рядку 9 Витягу, як сума збільшення, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року реєстраційний номер від 14 липня 2015 року позивачем відображено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 24 декларації), що становила 11 242 033,00 грн.

11 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

Зі змісту наданого Витягу № 11327267 від 11 серпня 2015 року позивачу стало відомо, що на рахунку відсутнє від'ємне значення ПДВ, а відповідно, сума, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні, має від'ємне значення.

Також, 22 вересня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із запитом про надання Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

Згідно з Витягом № 22329245 від 22 вересня 2015 року вбачається, що показник від'ємного значення ПДВ дорівнює нулю, а сума збільшення, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні, має від'ємне значення.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невнесення інформації до електронної системи адміністрування ПДВ про збільшення розміру суми податкового кредиту ТОВ «Алігол» у липні 2015 року на суму 11 242 033,00 грн. та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п. 35 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), норми абзацу другого пункту 120 1.1 статті 120 1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних / розрахунків коригування, складених в період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року.

Період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету або на спеціальний рахунок платника - сільськогосподарського підприємства, що обрав спеціальний режим відповідно до статті 209 цього Кодексу, в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань.

За змістом п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України передбачено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом: до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Згідно з Листом Державної фіскальної служби України № 29168/7/99-99-19-03-02-17 від 07 серпня 2015 року, з урахуванням вимог підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Кодексу розмір податкового кредиту платника податку за липень 2015 року збільшується на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Таке значення переноситься до рядка 20.1 розділу III декларації за липень 2015 року з рядка 24 розділу III декларації за червень 2015 року.

Колегія суддів зазначає, що податковий орган, отримавши податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, 14 липня 2015 року о 17:39:23, згідно з квитанцією № 2, не забезпечив відображення її показників у системі електронного адміністрування ПДВ.

За змістом п.п. 49.8, 49.9 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що ТОВ «Алігол» подало декларацію з ПДВ за червень 2015 року лише 21 серпня 2015 року, чим порушило строки подання такої декларації. Позивачем подавалася раніше декларація, але вона вважається неподаною, оскільки були допущені порушення порядку її оформлення, підприємству надсилався лист до відома від 16 липня 2015 року.

Водночас, колегія суддів вважає такі твердження відповідача необґрунтованими належними та допустимими доказами у справі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що податковий орган отримав податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, згідно з квитанцією № 2, 14 липня 2015 року о 17:39:23, доказів направлення на адресу позивача листа про усунення порушень від 16 липня 2015 року відповідачем не надано.

З приводу посилань апелянта на результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Алігол», за результатами якої складено акт № 184/1-26-50-28-02-37141945 від 13 жовтня 2015 року та прийнято відповідні податкові повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що результати такої перевірки є предметом розгляду в іншій адміністративній справі № 826/24922/15, а тому не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.

Крім того, колегія суддів враховує судову практику Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для уникнення відповідальності.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у порушення наведених законодавчих норм допущено протиправну бездіяльність щодо невнесення інформації до електронної системи адміністрування ПДВ про збільшення розміру суми податкового кредиту ТОВ «Алігол» у липні 2015 року на суму 11 242 033,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності, не доведено правомірності допущеної бездіяльності щодо невнесення інформації до електронної системи адміністрування ПДВ про збільшення розміру суми податкового кредиту ТОВ «Алігол» у липні 2015 року на суму 11 242 033,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алігол» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованими та засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів під час ухвалення судового рішення вирішує питання про стягнення з відповідача судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції згідно із Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року), ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду дорівнює 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви), ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли у позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судовий збір при поданні апеляційної скарги на постанову суду підлягав сплаті відповідачем у розмірі 2 679,60 грн. ((1 218,00 * 2) * 110 %).

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (; адреса місцезнаходження - вул. Жилянська, 23, м. Київ, 01033) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 2 679,60 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять гривень шістдесят копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.