Справа № 640/3593/16-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 р.Справа № 640/3593/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Філатова Ю.М. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Тітовой А.В.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Кріцина Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016р. по справі № 640/3593/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, в якому просив суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування з 01 лютого 2015 року сум податку на доходи фізичних осіб на розмір його пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як компенсацію за пошкодження здоров'я або втрату працездатності; зобов'язати відповідача видати розпорядження про перерахунок його пенсії без утримання сум податку на доходи фізичних осіб з 01.02.2015 р.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, п. 3 ч. 1 ст. 161 КАС України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Податкового кодексу України та на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до невірного вирішення справи по суті.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від 1999 року та довідкою МСЕК серія 10 ААА № 612352 від 13.05.2011 року (а.с.5, 7).

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності через Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова із заявою, в якій просив роз'яснити причини зменшення розміру його пенсії.

Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова надало позивачу відповідь від 29.02.2016 року № 2833-27/02, в якій повідомило позивачу, що відповідно до змін, внесених Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01.01.2015 р. оподаткуванню підлягають пенсії, розмір яких перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (3654 грн.) в частині такого перевищення за ставкою 15%. Якщо база оподаткування перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, то ставка податку становить 20% (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не було порушено і у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Натомість, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIIІ від 28.12.2014 року встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Введення податку на доходи фізичних осіб з базою оподаткування, до якої віднесено суми пенсій (включаючи суму індексації, доплат, підвищень та ін.) або щомісячного грошового утримання, розмір яких перевищує 3654 грн. на місяць - у частині такого перевищення, запроваджено з метою дотримання вимог ст. 7 Бюджетного кодексу України.

За правилами пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 1218 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 1378 гривень.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Пунктом 171.2 статті 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

За визначенням Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14).

Таким чином, з 01 січня 2015 року об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб виступають пенсії, які перевищують 3654 грн., а з 01.01.2016 року, які перевищують 4134 грн. і територіальні органи Пенсійного фонду України, як податкові агенти, зобов'язані здійснювати відповідне утримання.

Із матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії позивача перевищує три мінімальні заробітні плати, а тому суми відповідного перевищення є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що здійснюючи з пенсії позивача утримання податку на доходи фізичних осіб, орган Пенсійного фонду України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є не законними, не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що основна і додаткова пенсія є виплатою за шкоду заподіяну здоров'ю та є різновидом відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи та не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, відповідно до положень п.п. 165.1.3 п. 165.1 ст. 165 ПК України, виходячи з наступного.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до вимог п.п. 165.1.3 п. 165.1 ст. 165 ПК України не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу сума відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та сумах, визначених законом.

Отже, враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що пенсія, яка призначена та виплачується позивачу не є виплатами щодо відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому і не є доходом, який не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016 року по справі № 640/3593/16-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016р. по справі № 640/3593/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2016 р.