Справа № 2-а/489/54/16
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/54/16

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Спінчевська Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Миколаєві про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції у м.Миколаєві про скасування постанови №922166 від 20.01.2016 року .

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. винесена незаконно, оскільки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом приладом зв'язку не користувався.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 січня 2016 року інспектором патрульної поліції винесено постанову ПС1 № 922166 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно змісту постанови 20 січня 2016 року о 13:50 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген», н/з НОМЕР_1, по пр. Жовтневому,57 у м. Миколаєві, під час руху транспортного засобу користувався приладом зв'язку, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України.

Позивач із змістом постанови ознайомлений, про що свідчить його підпис на ній (а.с.4).

Судова колегія не приймає доводи апелянта та погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно вимог п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

За положеннями ст. 122 ч. 2 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 254 ч. 3 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Також Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 258 ч. 2, 4 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомляється про час та місце розгляду адміністративної справи. На знак обізнаності з вищевказаним особа ставить у протоколі свій підпис, а у разі відмови ставити підпис - про це робиться відповідна відмітка.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Відповідно до положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

З матеріалів справи встановлено, що під час патрулювання 20.01.2016 року співробітниками Управління патрульної поліції м.Миколаєва рухаючись по пр.Жовтневому було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме водій автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху користувався засобом зв'язку, тримаючи його у році. Під час розмови останній не впорався з керуванням на слизькій дорозі, в результаті чого автомобіль занесло на повороті і він здійснив екстрене гальмування посеред проїзної частини.

Після чого інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, в межах своїх повноважень, було прийнято рішення про винесення постанови відносно водія - ОСОБА_1

Доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі щодо порушення його прав співробітниками поліції передбачених ст.268 КУпАП спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до рапортів співробітників поліції, останні діяли в межах своїх повноважень передбачених законодавством, а саме ними було пояснено водію причину зупинки транспортного засобу, роз'яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП (а.с.17-19).

При цьому згідно рапорту інспектора поліції 2 роти 2 батальйону УПП у м.Миколаєві рядового поліції ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та ПДР взагалі відмовлявся деякий час пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс власників наземних транспортних засобів, намагаючись уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того апелянт отримав особисто постанову ПС1 № 922166 (а.с.4), відповідно він усвідомлював, що його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., про що свідчить його особистий підпис в постанові, будь яких зауважень або не згоди з її змістом, ОСОБА_3 під час підписання постанови у справі про адмінправопорушення не зазначив.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Показання свідка ОСОБА_4, надані в суді першої інстанції, на думку судової колегії є недостатніми для доведеності невинуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він як пасажир таксі, водієм якого був позивач, 20 січня 2016 року повертався додому, під час руху він сидів на задньому сидінні автомобіля, розмову водія та співробітників поліції він не чув, бачив що під час руху водій тримав руку біля голови в районі вуха, однак він вважає, що водій по телефону не розмовляв.

Співробітники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в своїх поясненнях зазначили, що « 20 січня 2016 року приблизно о 13:30 год. біля вул. Янтарній по пр.Жовтневому у м. Миколаєві ним та його напарником був зупинений автомобіль, який на слизькій дорозі на виїзді з повороту-розвернуло поперек дороги. Позивач, який був за кермом даного автомобілю, розмовляв по телефону, тримаючи однією рукою кермо автомобіля, а в іншій руці під час руху тримав телефон. При цьому автомобіль не був обладнаний технічним пристроєм Bluetooth, який дозволяє розмовляти по телефону без допомоги рук.

Факт одночасного використання телефону під час руху та керування автомобілем на слизькій дорозі візуально зафіксували співробітники поліції, знаходячись на відстані метрів тридцяти. Встановлене порушення ними за допомогою приладу відеозапису не було зафіксоване через відсутність такого приладу в патрульній машині поліції. Факт правопорушення позивач спочатку заперечував, однак після співбесіди з командиром роти капітаном поліції Ігнатьєвим С.А., позивач підписав постанову про адміністративне правопорушення та погодився зі скоєним ним правопорушенням.

Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача спростовуються показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_2, безпосереднього учасника обставин правопорушення, що відбулося 20 січня 2016 року, який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували на протиправність дій інспектора патрульної поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних ОСОБА_1 правильними.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КупАП постановою у справі про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейських, які безпосередньо виявили факт вчинення правопорушення.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя О.А.Шевчук

суддя А.Г.Федусик