Справа № 465/1003/16-а
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.05.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Колодійчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 687991 від 17.11.2015р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що 17.11.2015р. у м.Львові по вул. Федьковича - Тобілевича керуючи автомобілем НОМЕР_1 у зв'язку із поганим самопочуттям (є інвалідом ІІ групи у зв'язку з онкологічним захворюванням) здійснила вимушену зупинку, при цьому нею було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію. До позивачки підійшли працівники патрульної служби, які не звертали увагу на її пояснення та не цікавились станом її здоров'я. Інспектором ПП УПС МВС у м.Львові 5 роти 2 батальйону рядовим поліції Андрущенком В.В. оформлено постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 687991 від 17.11.2015р. де визнано її винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, яку вона отримала 30.11.2015 року. Вважає, що вказана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що вимоги п. 1.10 та 15.14 ПДР України нею було дотримано. Окрім цього, позивач зазначає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання їй часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не лише порушує її права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП. За таких умов її права при такому розгляді справи грубо порушено. Також, позивач наголошує на тому, що ч.1 ст. 255 КУпАП надає повний перелік осіб, яким законодавством надано право складати протокол про адміністративне правопорушення, і згідно даної статті, інспектор ПП УПС МВС у м.Львові не мав права складати постанову у справі про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства та суперечить йому і як наслідок не може братися до уваги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №687991 від 17.11.2015р. надійшла на адресу позивача 30.11.2015р. в подальшому, 09.12.2015р. позивач подала до Галицького районного суду м.Львова позов про скасування вказаної постанови, проте 16.12.2015р. ухвалою судді позов залишено без руху. 25.12.2015р. позивачем було направлено поштовим направленням лист з додатками на виконання ухвали суду, проте 29.12.2015р. Галицьким районним судом м.Львова, у зв'язку із не усуненням недоліків суддею прийнято ухвалу про повернення матеріалів позивачу. В подальшому, 14.01.2016р. позивачем знову була подана до Галицького районного суду м. Львова позовна заява про скасування постанови, проте 21.01.2016р. ухвалою судді була повернена позивачу для подачі позову до належного суду за підсудністю. Просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову серії ПС2 №687991 від 17.11.2015р.

Відповідачем на адресу суду подано заперечення проти позову, в якому посилається на те, що 12.11.2015р. у м.Львові по вул. Тобілевича приблизно о 12:10 год. інспектором Ільчуком М.М. було виявлено порушення ПДР України водієм ОСОБА_3, яка керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz GL 550» д.н.з. НОМЕР_2, здійснила зупинку ближче 10 м. від пішохідного переходу, чим порушила п. 15.9 «г» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідач посилається на ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» згідно якої, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відтак, 12.11.2015р. інспектором Ільчуком М.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №178698, в якому викладена вищевказана суть адміністративного правопорушення. В даному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що розгляд справи відбудеться 17.11.2015р. о 18:00 год. в УПП у АДРЕСА_1, де у графі «Підпис особи, ознайомленої з місцем, часом розгляду справи та якій роз'яснено її права і обов'язки» ОСОБА_3 поставила свій підпис. Згідно вимог ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, що вчинила адміністративне правопорушення справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки ОСОБА_3 на розгляд справи не з'явилась, клопотання про перенесення розгляду справи не поступало, згідно ст. 284 КУпАП інспектором Андрущенком В.В. 17.11.2015р. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №687991, якою накладено стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Крім цього, як вбачається із позовної заяви позивач не орієнтується коли саме відбулося правопорушення та зазначає дату вчинення останнього 17.11.2015р., проте згідно протоколу про адміністративне правопорушення, останнє відбулось 12.11.2015р. Крім цього, відповідно до п.п. 15.9 «г» ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім надання переваги в русі. Заборона зупинки на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них пов'язана із забезпеченням видимості пішоходів, які мають намір перейти проїзну частину дороги по пішохідному переходу, і гарантуванням їх безпеки, а також видимості пішоходам транспортних засобів, і гарантуванням їх безпеки, а також видимості пішоходам транспортних засобів, які наближаються. Вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкод для руху. Відповідно до п.п. 9.9. «а» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Відповідно до п.п. 9.10. «б» ПДР України, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м. поза ними, у разі: вимушеної зупинки. Навмисна зупинка в місці, де це заборонено дорожніми знаками, дорожньою розміткою або відповідними вимогами ПДР України і де не виконуються вимоги, перелічені в цьому терміні, в тому числі із увімкненням аварійної світлової сигналізації, є порушенням ПДР України. Враховуючи зазначене, відповідач вказує, що постанова є законною, обґрунтованою та справедливою, а тому просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача - Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові - Колодійчук О.В. в судовому засіданні проти позову заперечила надала пояснення аналогічні викладеним у запереченні проти позову.

В судовому засіданні інспектор Ільчук М.М. пояснив, що обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та повністю відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення сторін, інспектора, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, відносно позивача 17.11.2015р. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №687991, за якою ОСОБА_3 12.11.2015р. о 12:15 год. у м.Львові по вул. Тобілевича - вул. Федьковича здійснила зупинку перед пішохідним переходом дорожній знак 5.05.1 на дистанції менше 10 м. до нього чим чим порушила вимоги п. 15.9 «г» ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2015р. щодо ОСОБА_3 виніс інспектор патрульної поліції 5 роти 2 батальйону Управління патрульної служби поліції у м.Львові рядовий поліції Андрущенко Володимир Володимирович.

Відповідно до ч. 1ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч.2, 3 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до п.п. 15.9 «г» ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім надання переваги в русі. Заборона зупинки на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них пов'язана із забезпеченням видимості пішоходів, які мають намір перейти проїзну частину дороги по пішохідному переходу, і гарантуванням їх безпеки, а також видимості пішоходам транспортних засобів, і гарантуванням їх безпеки, а також видимості пішоходам транспортних засобів, які наближаються. Вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкод для руху.

Відповідно до п.п. 9.9. «а» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до п.п. 9.10. «б» ПДР України, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м. поза ними, у разі: вимушеної зупинки. Навмисна зупинка в місці, де це заборонено дорожніми знаками, дорожньою розміткою або відповідними вимогами ПДР України і де не виконуються вимоги, перелічені в цьому терміні, в тому числі із увімкненням аварійної світлової сигналізації, є порушенням ПДР України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази. На яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Покликання позивача на те, що відповідач при притягненні її до адміністративної відповідальності, порушив її права передбачені ст. 268 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки при притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, відповідачем були дотримані всі передбачені законодавством вимоги, в тому числі і її права на захист, що ствердили в суді відповідач та свідок - інспектор Ільчук М.М.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, що вчинила адміністративне правопорушення справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на розгляд справи не з'явилась, клопотання про перенесення розгляду справи не поступало, згідно ст. 284 КУпАП інспектором Андрущенком В.В. 17.11.2015р. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №687991, якою накладено стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно п.3 ч. 1ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом України адміністративного судочинства, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 пропустила строк на оскарження вказаної постанови, оскільки 09.12.2015р. позивач подала до Галицького районного суду м.Львова позов про скасування вказаної постанови, проте 16.12.2015р. ухвалою судді позов залишено без руху. 25.12.2015р. позивачем було направлено поштовим направленням лист з додатками на виконання ухвали суду, проте 29.12.2015р. Галицьким районним судом м.Львова, у зв'язку із не усуненням недоліків суддею прийнято ухвалу про повернення матеріалів позивачу. В подальшому, 14.01.2016р. позивачем знову була подана до Галицького районного суду м. Львова позовна заява про скасування постанови, проте 21.01.2016р. ухвалою судді була повернена позивачу для подачі позову до належного суду за підсудністю, а тому суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, оскільки такий ним пропущений з поважних причин.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд не вбачає порушень чинного законодавства зі сторони відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №687991 щодо ОСОБА_3, а тому приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 71, 86 КАС України і ст.ст.222, 289 КУпАП суд,-

постановив:

Поновити строк оскарження постанови.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові, про скасування постанови серії ПС2 №687991 від 17.11.2015р. в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у загальному порядку, передбаченому КАС України.

Суддя: Масендич В.В.