Справа № 809/309/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа № 809/309/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович,

про визнання протиправним та скасування рішення №010-08511-180215 від 18.02.2015 року та зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася в суд з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №010-08511-180215 від 18.02.2015 року та зобов"язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 січня 2015 року ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» уклала Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 004-08511-190115 з додатковою угодою № 1 від 19.01.2015 року, за умови яких банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 19 квітня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з обставин викладених в адміністративному позові підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав письмове заперечення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

У відповідності до п. 1.6 та 1.8 договорів банківського вкладу (депозиту) з додатковою угодою до них, банк відкриває вкладнику (депозитний) рахунок на який здійснюється зарахування вкладу з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення цього договору, при цьому умови пункту 5.11 правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельлта Банк» до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02 жовтня 2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

До загальному реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, до суми коштів яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 за рахунок Фонду не включено кошти (1971 євро) за договором банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215, та 4000 доларів за договором банківського вкладу від 19.01.2015 року № 004-08511-190115, укладених ОСОБА_3 з ПАТ "Дельта Банк". Остання звернулася до Уповноваженої особи Фонду з проханням пояснити причині неповернення вкладів, не внесення її до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та виплатити їй, у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", гарантовану суму відшкодування за вказаним договором банківського вкладу.

Листом від 18.06.2015 року № 05-3005448 тимчасова адміністрація повідомила позивача, що операції по виплатам тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації.

Листами від 23 вересня 2015 року за № 8821/3271 та N 8821/2811 тимчасова адміністрація повідомила ОСОБА_3, що договір банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та від 19.01.2015 року № 004-08511-190115, укладені ОСОБА_3 з ПАТ "Дельта Банк", визнані нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку и чим, інформацію щодо вказаного договору не включено до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Пункт 7 частини 3 статті 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає умови визнання правочину нікчемні, тобто коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для тих законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд вважає протиправним рішення відповідача щодо не включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суми коштів за договорами банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та № 004-08511-190115 від 19.01.2015 року укладеними з ПАТ "Дельта Банк" та щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу, оскільки вони суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI та порушують право ОСОБА_3 на отримання гарантованої суми вкладу з наступних підстав.

Частиною першою статті 3 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Стаття 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначає порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VІ, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, то така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Системний аналіз вказаних норм законодавства, дозволяє зробити висновок, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, та сум коштів, які підлягають відшкодування їм за рахунок Фонду, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального Реєстру.

Як вбачається із листів Тимчасової адміністрації від 23 вересня 2015 року за N 8821/3271 та N 8821/2811 інформація про договори банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" від 18 лютого 2015 року № 008-08511-180215 та "Найкращий від Миколая" від 19.01.2015 № 004-08511-190115 не включені до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у зв'язку із визнанням їх нікчемними відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку).

Формулювання мети заходів, що здійснює уповноважена особа є виключним у Законі та прямо наведено у назві статті 38 Закону № 4452-VI - «Заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку».

Зміст статті 38 Закону № 4452-VІ, вказує, що укладені банком правочини (у тому числі договори), перевірку яких зобов'язана забезпечити Уповноважена особа Фонду на предмет виявлення серед них правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (тобто об'єкти перевірки), є правочинами укладеними банком за операціями з активами банку, або майном банку.

За тлумаченням Національного Банку України, активи банку - це ресурси та кошти, що класифікуються за напрямками розміщення та використання з метою одержання прибутку.

Активи банку відображаються в активі балансу банку та включають: основні засоби, матеріали, нематеріальні активи, відвернені кошти прибутку, кошти в касі банку, кошти на кореспондентських рахунках, кошти в резервних фондах банку, надані кредити юридичним та фізичним особам, надані міжбанківські кредити, державні облігації, цінні папери, вкладення у факторингові та лізінгові операції, інші кошти за дебіторською заборгованістю, кошті вкладені у спільну господарську діяльність, інші активи.

Тобто, активи поділяються на такі, що не приносять дохід, такі як власне майно банку, та такі, що приносять прибуток: кредити, облікові активи та банківські інвестиції.

Головним для розуміння активу є те, що активи це вкладення від імені банку з ціллю отримання прибутку, власне майно банку у будь-якій формі, що має оціночну, амортизаційну, ліквідаційну вартість та вартість до продажу.

Всі договори, підписані від імені Банку за операціями з активами банку є договорами розміщення з метою отримання прибутку, або договорами власної господарської діяльності (набуття чи відчуження основних засобів, матеріалів, нематеріальних активів).

Договори банківського рахунку та договори банківського вкладу є договорами, підписаними від імені Банку та операціями залучення, ці договори є частиною пасивів банку та відображаються в бухгалтерському обліку в пасивній частині балансу, на відміну від активів, що відображаються а активній частині балансу, а кошти отримані Банком від клієнта у тимчасове користування, є платним пасивом банку.

Банк не отримує доходу з залучення коштів, а навпаки, несе розходи у вигляді платні за користування коштами, що є безспірним доказом неможливості віднесення договорів банківського вкладу або рахунку до розряду активів, що приносять дохід.

Тобто, договори банківського рахунку/вкладу (пасиви банку) - це залучені від клієнтів кошти на платній основі, необхідні Банку понад суму власного капіталу, та за допомогою яких банки формують свої фінансові ресурси для проведення активних операцій.

Кошти залучені Банком від клієнтів за договорами банківського вкладу/ рахунку, таким чином, є частиною фінансових ресурсів банку, але не частиною активів банку.

Крім того, договори банківського рахунку та банківського вкладу не відносяться до сфери господарювання, банку, як суб'єкта господарювання, та не передбачають перехід права власності на кошти від клієнта до банку, що є абсолютним і безспірним доказом, що кошти клієнта не набувають статусу власного майна банку

Єдиним засобом впливу (збільшення збитків Банку) на фінансовий результат діяльності банку від депозитних операцій з фізичними особами є необгрунтоване надання преференцій у вигляді завищених відсоткових ставок за залученими ресурсами.

Пункт 7 частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI прямо вказує, що «Фонд не відшкодовує кошті розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку».

Таким чином, депозитні договори фізичних осіб, обслуговування яких мало наслідком підвищені розходи банку у порівнянні з публічними умовами та мали негативний вплив у вигляді ризику збитковості і фінансового результату не виявляються уповноваженою особою нікчемними договорами відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, а не відшкодовуються згідно статті 26 Закону № 4452-VI.

Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи, що договори банківського вкладу (депозиту), укладені від імені Банку з фізичними особами, не є активами Банку, не є майном Банку та є такими, що не мають негативного впливу на збитковість банку, оскільки укладені на публічних умовах, відсутні підстави для застосування до договорів банківського вкладу (депозиту) положень статті 38 Закону № 4452-VI, а визнання таких договорів нікчемними суперечить статті 38 Закону № 4452-VI та нормам Цивільного судочинства.

Підтвердженням тому, що до правочинів, забезпечити перевірку яких, у відповідності до частини другої статті 38 Закону № 4452-VІ, зобов'язаний Фонд, на предмет виявлення серед них таких, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, законодавство відносить правочини (в тому числі договори) за операціями з розміщенням активів банку, або договорами власної господарської діяльності, а не правочини із залучення банком коштів від фізичних осіб (договори банківського вкладу, банківського рахунку) являється і зміст пунктів 1, 2 частини 4 та частини 5 цієї ж статті 38 Закону № 4452-VI, які визначають правові наслідки визнання таких правочинів нікчемними. Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Таким чином, у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI не визначені підстави визнання недійсними (нікчемними) договорів банківського вкладу (депозиту) та банківського рахунку, так як вони не є об'єктами перевірки Уповноваженої особи Фонду, передбаченої цією статтею.

Правові норми Закону № 4452-VI передбачають дії Уповноваженої особи Фонду щодо перевірки договорів банківського вкладу, укладених банком з фізичними особами, але виключно на предмет виявлення вкладів, за якими Фонд не відшкодовує кошти, вичерпний перелік яких визначений у частині четвертій статті 26 Закону № 4452-VI.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнавши договори банківського вкладу (депозиту) нікчемними на підставі пункту 7 частики 3 статті 38 Закону № 4452-VІ, тимчасова адміністрація не зазначила: які саме умови даного договору надають переваги або пільги прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, які це пільги і переваги і в чому вони полягають; який платіж чи передачу іншого майна банку позивачу передбачав договір банківського вкладу (депозиту); яким чином договір банківського вкладу (депозиту) загрожував втраті активів банку або майна банку, які збитки могли бути завдані банку фактом укладення вказаного договору.

Ст. 38 Закону № 4452-VІ право Уповноваженої особи Фонду на перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки воно (твердження) у даному випадку нівелюється протилежним фактом дійсності договорів банківського вкладу (депозиту), укладених ОСОБА_3 з ПАТ "Дельта Банк".

За обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень не може вважатись обґрунтованим.

Таким чином дії Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" від 18 лютого 2015 року № 003-08511-180215 та "Найкращий від Миколая" № 004-08511-190115 від 19.01.2015 року, укладених ОСОБА_3 з ПАТ "Дельта Банк", на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №. 4452-VI є протиправними.

Беручи до уваги ст.ст. 1058, 1062 Цивільного кодексу України, - договори банківського вкладу укладених ОСОБА_3 з ПАТ "Дельта Банк" та порядок їх укладання повністю відповідають вимогам цивільного законодавства.

Також, договори банківського вкладу (депозиту) є публічними договорами, так як являються типовим продуктом банку і не містять жодних індивідуальних умов, пільг або переваг.

У відповідності до Виписки по угоді від 18 лютого 2015 року №010-08511-180215 станом на 02.10.2015 року в банку на рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 перебувають кошти - 1971,23 євро.

У відповідності до Виписки по угоді від 19 січня 2015 року № 04-08511-190115 станом на 02.10.2015 (дата початку процедури ліквідації Банку) в банку на рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2 перебувають кошти - 4000,00 доларів США.

Вказані вклади не відносяться до вкладів за якими Фонд не відшкодовує кошти, вичерпний перелік яких визначений частиною четвертою статті 26 Закону № 4452-УІ.

Відповідно до частин першої-третьої статті 27 Закону № 4452-УІ та пунктів 3-5 розділу III Положення, Уповноважена особа Фонду була зобов'язана при складанні Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, включити до нього кошти, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_3, як вкладнику, за вкладами - договорами банківського вкладу (депозиту) від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та від 19 січня 2015 року № 04-08511-190115 і які станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку знаходились на її рахунку в ПАТ "Дельта Банк".

Пунктом 6 розділу III Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника, змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

За таких обставин дії відповідача є по своїй суті протиправними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" від 18 лютого 2015 року №010-08511-180215, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк".

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 19 січня 2015 року №004-08511-190115, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк".

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про зміну розміру належної ОСОБА_3, як вкладнику, суми відшкодування за рахунок Фонду, включивши до неї суму коштів відшкодування за договором банківського вкладу від 18 лютого 2015 року №010-08511-180215 та за договором банківського вкладу від 19 січня 2015 року №004-08511-190115.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1654,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 18.05.2016 року.