Справа № 810/955/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року 810/955/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Молл України" до державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.11.2015, яким до нього застосовано штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу зі сплати земельного податку у сумі 2832,40 грн.

Своє звернення обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно зроблено висновок в акті перевірки № 106/15-02/36283436 від 23.09.2015 про порушення строків сплати податку за період з 31.05.2015 по 09.06.2015, з огляду на те, що ТОВ «Молл України» вчасно були передані до банку платіжні доручення №50 від 26.05.2015 та №51 від 28.05.2015 через систему Інтернет «Клієнт-банк» на оплату земельного податку. За таких обставин, посилаючись на ст.129.6 ст.129 ПКУ та позицію ДФС України, викладену в листі від 16.10.2015 №9647/Б/99-99-10-03-02-14, вважає, що податкове повідомлення-рішення від 04.11.2015 № є необґрунтованим та підлягає скасуванню, у звязку з чим звернувся до суду.

У призначений для розгляду справи час представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату та місце розгляду справи, повідомлений судом належним чином, електронною поштою на адресу суду, 18.04.2016, надіслав заперечення на адміністративний позов та заяву про розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

У поданому запереченні відповідач зазначає про встановлену ним затримку у 8 (вісім) календарних днів погашення ТОВ «Молл України» узгоджених податкових зобовязань зі сплати земельного податку з юридичних осіб, яка виникла у звязку з перерахуванням коштів 09.06.2015, при встановленому граничному терміні сплати 30.05.2015, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши норми закону, які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

ТОВ «Молл України» перебуває на обліку у ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, є платником земельного податку, .

03.02.2015, ним до податкового органу була подана декларація з земельного податку з юридичних осіб № з самостійно визначеним податковим зобовязанням по земельному податку на 2015 р. суцільним порядком.

23.09.2015, відповідачем, на підставі п.75.1 ст.75 ПКУ, була проведена перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання по земельному податку ТОВ «Молл України», за результатами якої складено акт від 23.09.2015 №106/15-02/36283436, в якому зафіксоване порушення п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 ПК України, в частині строків сплати земельного податку з юридичних осіб за період з 31.05.2015 по 09.06.2015 у розмірі 28324 грн., у звязку з чим, прийняте податкове повідомлення-рішення від 04.11.2015 № про застосування штрафу у розмірі 2832, 40 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, однак рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 16.02.2016 №3275/6/99-99-10-01-02-25 у задоволенні скарги відмовлено.

Позивач вважає прийняте податковим органом рішення протиправним, оскільки, на його думку, ініціювання переказу коштів на сплату земельного податку шляхом подачі до банку в електронній формі платіжних доручень №50,51 від 26.05.2015 та 28.05.2015 відбулося своєчасно, наявних коштів на рахунку у банку у розмірі 52921,12 грн. вистачало для перерахування Держказначейству, тому свої зобовязання по сплаті податку вважає виконаними.

На підтвердження викладених у позовній заяві обставин, надав: виписку по банківському рахунку ТОВ «Молл України» станом на 26.05.2015 з вихідним залишком у розмірі 52921,12 грн., копію листа №01/05-2015 від 28.05.2015 ТОВ «Молл України» до ПАТ «ОСОБА_1 кредит», в якому позивач звертався до банку з вимогою вказати причини неперерахуванням коштів на сплату податку з банківського рахунку до Держказначейства, а також копію листа-відповіді від ПАТ «ОСОБА_1 кредит» №06.1-15/363 від 27.01.2016 про неможливість проведення платежів у звязку з ліквідацією банку.

Зі змісту вказаного листа ПАТ «ОСОБА_1 кредит» № 06.1-15/363 від 27.01.2016 вбачається, що ТОВ «Молл України» через систему «Клієнт Банк» 26.05.2015 та 28.05.2015 надіслало платіжні доручення в електронному вигляді №50 (отримувач: УДКСУ у Києво-Святошинському районі, призначення платежу: сплата земельного податку за квітень 2015 р., без ПДВ, сума платежу: 28366,71 грн.); № 51 (отримувач: УДКСУ у Києво-Святошинському районі, призначення платежу: сплата земельного податку у 2015 р., без ПДВ, сума платежу: 24300 грн.), які в подальшому були вилучені позивачем із системи «Клієнт Банк» 03.06.2015 та 04.06.2015 відповідно (а.с. 19).

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

згідно зі ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПКУ), де визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписи п.6.1 ст.6 ПКУ встановлюють, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПКУ платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 ПКУ встановлено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1 ст. 285 ПКУ).

Платник податків, крім випадків, передбачених податковим законодавством, самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПКУ).

При цьому, після самостійного обчислення суми податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року платники земельного податку (крім фізичних осіб) подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (п. 286.2 ст. 286 ПКУ).

У пункті 287.3 ст. 287 ПКУ вказано, що податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Разом з тим, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПКУ).

Пунктом 126.1 ст. 126 ПКУ встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, з вищенаведених норм вбачається, що податкова декларація є звітним документом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання зі сплати земельного податку, тобто визначається (узгоджується) сума такого податкового зобов'язання, яка повинна бути сплачена в установлений законодавством термін, а у разі несвоєчасної сплати такого зобовязання платнику податку нараховується штраф у розмірі 10% від суми сплаченого податку при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем сплати податкового зобовязання.

Співставивши норми податкового законодавства з наявними матеріалами справи суд встановив:

при граничному терміні сплати податкового зобовязання 30.05.2015, позивачем фактично сплачено податок, 09.06.2015, внаслідок чого виникла затримка у 8 (вісім) днів по сплаті узгодженої суми, на підставі чого було винесене оскаржуване рішення.

Отже, позивачем було допущено прострочення сплати податкового зобовязання земельного податку.

Суд не приймає до уваги аргументи позивача про своєчасне надіслання в електронній формі до банківської установи платіжних доручень №50, 51 від 26.05.2015 та 28.05.2015 для перерахунку коштів зі сплати земельного податку в Держказначейство і, таким чином, наявність підстав для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату земельного податку відповідно до положень п.129.6 ст.129 ПКУ, з огляду на те, що платіжні доручення №50 від 26.05.2015 та №51 від 28.05.2015 були ним же вилучені через систему «Клієнт-Банк» 03.06.2015 та 04.06.2015 відповідно, а наступна проплата відбулась вже з пропущенням встановленого законодавством строку.

З урахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на те, що податковим законодавством визначено, що виконанням податкового обов'язку є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений строк, суд приходить до висновку, що позивач сплатив земельний податок несвоєчасно, а тому застосована в такому випадку до нього штрафна санкція, є правомірною.

За таких обставин, суд вважає, що податковим органом обґрунтовано зроблено висновок про порушення позивачем встановлених законом строків сплати земельного податку, а винесене ДПІ Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення рішення від 04.11.2015 № є правомірним, відтак позовна вимога ТОВ «Молл України» про скасування даного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 КАСУ, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.