Справа № 826/24810/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Хрімлі О.Г.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Край Проперті" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Край Проперті" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Край Проперті" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Край Проперті» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, про що складено акт перевірки від 16 жовтня 2015 року №441/26-55-22-09/24365189.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого у 2014 році занижено податок на прибуток на суму 198 000грн., а також п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 2 153 333грн., у тому числі за березень 2014 року на суму 1 869 795грн., за квітень 2014 року на суму 56 513грн., за травень 2014 року на суму 7 025грн. та за жовтень 2014 року на суму 220 000грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 23 жовтня 2015року №669/26552209, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на 198 000грн. за основним платежем та на 49 500грн. за штрафними санкціями; №670/26552209, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 2 153 333грн. за основним платежем та на 1 076 667грн. за штрафними санкціями.

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Бахмачрегіонпостач» () в Акті перевірки зазначається, що до перевірки надано договір оренди №1 від 25 березня 2014 року, згідно якого ТОВ «Бахмачрегіонпостач» (Орендодавець), в особі директора передає ДП «Край Проперті» (Орендарю) у строкове платне користування нежитлове приміщення. Загальна площа приміщення, яке передається в оренду, складає 3 450 кв.м. Строк оренди у відповідності до умов цього договору починається з дати передачі приміщення та підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в оренду орендарю і закінчується в момент підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) приміщення орендодавцеві.

Орендна плата за договором становить 345 000,00 грн., в тому числі ПДВ 57 500,00 грн., з розрахунку 100 грн. за 1 кв.м. орендованого приміщення. Згідно п.3.5 договору не пізніше 10 банківських днів з дня укладання даного договору, орендар зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок Орендодавця, в якості забезпечення виконання орендарем його зобов'язань за цим договором, грошові кошти у розмірі 690 000грн., в тому числі ПДВ 115 000 грн., які при належному виконанні орендарем зобов'язань будуть зараховані в рахунок оплати орендованої плати за 2 останні місяці оренди приміщення. Згідно п.3.7 договору, крім сплати орендної плати орендар зобов'язаний компенсувати орендодавцеві витрати на комунальні та експлуатаційні послуги згідно рахунків-фактур, які надаються орендодавцем на день виставлення рахунку по орендній платі. Пунктом 3.8 Договору визначено, що компенсація комунальних та експлуатаційних послуг за цим договором здійснюється протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку орендарем.

ДП «Край Проперті» надано до перевірки акт приймання-передачі приміщення. Крім того, встановлено, що відповідно до наданих банківських виписок ДП «Край Проперті» було здійснено предоплату за оренду складського приміщення, а саме: платіжні доручення № 285 від 27 березня 2014 року в сумі 4 500 000,00 грн.; № 293 від 28 березня 2014 року в сумі 3 300 000,00 грн.; № 287 від 28 березня 2014 року в сумі 4 500 000,00 грн.

При перевірці реєстрів отриманих податкових накладних та оригіналів податкових накладних, на підставі яких здійснювались записи в реєстрі, встановлено, що ДП «Край Проперті» включено до складу податкового кредиту в березні 2014 року суму ПДВ з урахуванням уточнюючих розрахунків в розмірі 1 933 333 грн. на підставі податкових накладних від 28 березня 2014 року № 5 та 27 березня 2014 року № 3, які виписані ТОВ «Бахмачрегіонпостач».

Стосовно контрагента позивача за вказаною операцією (ТОВ «Бахмачрегіонпостач») ДПІ в акті зазначає про надходження листа (вх. від 13 липня 2015 року № 5810/7) від ДФС у Чернігівській області, яким отримано довідку від 24 вересня 2014 року № 65/22/36946051 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Бахмачрегіонпостач» (код за ) щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року.

Зокрема, згідно з витягу вказаної довідки вбачається наступне. «...Для проведення зустрічної звірки по господарських відносинах з ДП «Край Проперті» суб'єктом господарювання на запит Бахмацької ОДПІ від 08 серпня 2014 року № 929/10/15-03-05 було надано такі первинні документи (завірені копії документів) відповідь від 05 вересня 2014 року № 1146/10: податкова накладна № 3 від 27 березня 2014 року; податкова накладна № 5 від 28 березня 2014 року; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 1 від 03 липня 2014 року; копії банківських виписок по рахунку № НОМЕР_1.

Взаємовідносини позивача з ТОВ «Вайт Роял» по наданню останнім послуг з питань комерційної діяльності та управління нерухомістю за договором №2909 від 29 вересня 2014 року колегія суддів зазначає, що на підставі вказаного договору між сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 31 жовтня 2014року на загальну суму з ПДВ 1 320 000грн., у тому числі ПДВ - 220 000грн., у якому зазначено номенклатуру послуги - «послуги з питань комерційної діяльності та управління нерухомістю» (т.1 а.с.108). ТОВ «Вайт Роял» у жовтні 2014 року виписало на адресу позивача податкові накладні №7 від 10 жовтня 2014року, №38 від 14 жовтня 2014року та №64 від 21 жовтня 2014року (т.1 а.с.174-176) загальна сума за якими складає 1 320 000грн., у тому числі ПДВ - 220 000грн., номенклатура послуг, вказана у накладних, - «послуги зі здачі в оренду нежитлових приміщень та пошуку потенційних орендарів».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вироку Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2016року у справі № 757/1457/16-к, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, та призначено узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 грн. 00 коп.

Як встановлено судом у зазначеному вироці, ОСОБА_3 без мети ведення фінансово-господарської діяльності та виконання адміністративно-розпорядчих функцій у якості службової особи, не маючи наміру щодо здійснення діяльності, пов'язаної з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, з метою прикриття незаконної діяльності іншими особами, вступивши у попередню змову із невстановленою особою, спрямовану на створення та подальшу реєстрацію в органах державної влади суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, за грошову винагороду, вчинила дії, що виразилися у створенні фіктивного підприємства - ТОВ «Вайт Роял» ().

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (на час формування спірних сум валових витрат), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. При цьому, відповідно до пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України, під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу розуміються витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

При цьому, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

В контексті наведеного, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України передбачено, що дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У той же час, згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Стосовно вироку Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2016року у справі № 757/1457/16-к, яким ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.205 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

При цьому колегія суддів зазначає, що обставини щодо діяння фізичної особи (засновника чи директора підприємства), встановлені вироком суду в кримінальній справі відносно цієї фізичної особи, не можна вважати обов'язковими при оцінці адміністративним судом правомірності поведінки юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою.

Тобто, обставини, встановлені вироком суду в кримінальній справі відносно фізичної особи, не можуть бути покладені в основу судового рішення в адміністративному процесі без їх перевірки та підтвердження належними та допустимим доказами. А саме, - з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів платника податку в процесі здійснення спірних господарських операцій. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, їх подальшу реалізацію тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України.

В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 6 від 17 травня 2016 року. Згідно з даними вказаного висновку документально та нормативно не підтверджуються висновки акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки дочірнього підприємства «Край Проперті» № 441/26-55-22-09/24365189 ві 16 жовтня 2015 року з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року» щодо порушення п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого у 2014 році занижено податок на прибуток на суму 198 000грн., а також п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 2 153 333грн., у тому числі за березень 2014 року на суму 1 869 795грн., за квітень 2014 року на суму 56 513грн., за травень 2014 року на суму 7 025грн. та за жовтень 2014 року на суму 220 000грн.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Край Проперті" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 23 жовтня 2015 року №669/26552209, №670/26552209.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на користь дочірнього підприємства "Край Проперті" судові витрати в розмірі 57379 грн. 31 коп.

Постанова набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Хрімлі О.Г.

Повний текст виготовлено: 24 травня 2016 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Хрімлі О.Г.

Літвіна Н. М.