Справа № 383/274/16-а
Суддя: Бевз О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/274/16-а
Номер провадження 2-а/383/16/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бевз О.Ю.,

при секретарі Могиленко В.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кіровоградського обласного військового комісаріата - Косенка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кіровоградського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи його тим, що він проходив військову службу в Республіці Афганістан та отримав статус «Учасника бойових дій», під час проходження військової служби отримав поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку. Вказує, що 01 квітня 2010 року протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 315 було встановлено причинний зв`язок його поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку і захворювання з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан, тобто в країні, де велися бойові дії. 20.04.2010 року комісією МСЕК йому встановлена третя група інвалідності за захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії. Зазаначає, що реалізуючи своє законне право інваліда на отримання грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він на початку грудня 2015 року звернувся до відповідача з заявою та відповідним пакетом документів, але йому було відмовлено в направленні його документів до Міністерства оборони України, тому він змушений звернутися до суду з питанням відновлення своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позові та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача Кіровоградського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України Косенко О.Г. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив вказуючи на його необґрунтованість.

Заслухавши учаників процесу та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

З військового квитка, серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.1986 року районним військовим комісаріатом Кіровоградської області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що останній проходив військову строкову службу в Республіці Афганістан та отримав статус «Учасника бойових дій» (а.с. 9-10).

Позивач отримав поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА) де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 01.04.2010 року № 315, яким було встановлено причинний зв`язок поранення ОСОБА_1 . ЗЧМТ контузія головного мозку і захворювання з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан (а.с.11) та довідкою до акту огляду МСЕК від 15.04.2015 року серії 10 ААВ № 865239 з якої вбачається, що комісією МСЕК ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності за захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії (а.с.15-17), та посвідченням інвалідності серії НОМЕР_2 , виданого 27.04.2010 року ОСОБА_1 УПСЗН Кіровоградської області (а.с. 19).

10 грудня 2015 року відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, позивач звернувся до Кіровоградського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявою та усіма належними додатками стосовно призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності, поранення, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Військовим комісаром Бобринецького районного військового комісаріату від 24.12.2015 року № 3390 ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заява з усіма додатками прийнята і зареєстрована відповідачем 10.12.2015 року за вх. № 1384 у відділі соціального забезпечення Кіровоградського ОВК та які після опрацювання Кіровоградським ОВК були повернуті (а.с. 20).

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п.п. 4 п. 2 ст. 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З метою реалізації положень статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розроблено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі - Постанова № 499).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Постанови №499 (у редакції від 28.05.2008 року) одноразова грошова допомога військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення. Також вказаним підпунктом передбачений розмір грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 23 Закону фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до п. 13 вказаного Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Суд зазначає, що представником відповідача не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що відповідачем було дотримано процедуру, визначену у п. 13 вказаного Порядку.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, позивач проходив військову строкову службу у Збройних Силах СРСР.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 року № 975, суд дійшов висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності, у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії.

На підставі вищевикладеного, суд вважає безпідставним повернення позивачу без реалізації документів для нарахування та виплати одноразової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене та за для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Кіровоградський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2015 року та надати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Кіровоградського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.12.2015 року викладену у листі від 24.12.2015 року №3390.

Зобов`язати Кіровоградський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2015 року та надати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя О. Ю Бевз