Справа № 317/1283/16-а (2-а/317/15/2016)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2016 рокусправа № 317/1283/16-а (2-а/317/15/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року у справі № 317/1283/16-а (2-а/317/15/2016)

за позовом: ОСОБА_1

до: Бердянської міської ради Запорізької області

про: визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, у зв'язку з чим визнати незаконним та скасувати рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 21 січня 2016 року № 24 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій» у частині № 7, як таке, що не відповідає вимогам Закону України та порушує охоронювані Законом права та інтереси позивача; зобов'язати відповідача прийняти до розгляду виготовлений на підставі заяви позивача № 04684 від 02.07.2015 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: в районі вулиць Літке-Макаорова, для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації та розглянути його згідно нормам діючого законодавства.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з тих підстав, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначив, що за змістом статей 2 та 5 ЗК України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі субєкта щодо надання йому права (власності, користування, оренди) щодо земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, зміст адміністративного позову, фактичним предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду від 03 березня 2016 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність ухвали суду нормам матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Так, позивач зазначає, що відповідно до ч.9 ст.79№ Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Оскільки правовідносини сторін перебувають на стадії, що передує формуванню конкретної земельної ділянки, вони не носять характер цивільних, а стосуються неправомірного рішення та бездіяльності органу місцевого самоврядування, що виконує публічну функцію.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В той же час, згідно ч.1 ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 79№ Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Оскільки позовні вимоги позивача не стосуються конкретної земельної ділянки, що має відповідний кадастровий номер, а йдеться про рішення та бездіяльність відповідача у сфері надання позивачу відповідного дозволу, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що спір між сторонами носить публічний характер та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити наступне.

В обґрунтування правової позиції, викладеної в ухвалі від 03 березня 2016 року, суд першої інстанції послався на постанови Верховного суду України 11.11.2014 року №21-493а14, від 09.12.2014 року №21-308а14, від 24.02.2015 року №21-34а15.

Однак, в названих постановах йдеться про позови, які стосуються рішень Держземагенства,районної державної адміністрації та міської ради стосовно передачі конкретних земельних ділянок особам, які залучені до участі у справі у якості третіх осіб.

При цьому, у всіх названих справах Верховний суд України зазначив «що відповідач не здійснював владних управлінських функцій стосовно позивача, а також вказав, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право».

Отже, ухвалу суду винесено без врахування норм ст..79 ЗК України та обставин справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Виходячи з зазначеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року у справі № 317/1283/16-а (2-а/317/15/2016) - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун