Справа № 820/12017/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

17 травня 2016 р. №820/12017/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № форма «В4» від 21.07.2015р. та № форма «Р» від 21.07.2015р, які прийняті на підставі висновків акту №151/23-01-22-07/36262526 від 03.07.2015р.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року, № від 24.02.2016 року, які прийняті на підставі висновків акту №275/20-34-15-01/36262526 від 02.02.2016 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області та Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно - перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526; від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області було проведено перевірку, за результатами якої складено акт, в якому не наведено жодних підстав для визначення нереальності правочинів, укладених в межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ "КАПІТАЛ Х". За результатами даної перевірки податковим органом було винесені податкові повідомлення - рішення. При цьому, позивач не погоджується з висновками акту камеральної перевірки, які позивач вважає безпідставними, через відсутність об'єктивних обставин, та, відповідно вважає, що податкові повідомлення - рішення, які прийнятті за висновками зазначеного акту камеральної перевірки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Також позивач зазначив, що відповідачами внесені відомості до інформаційних баз та інтегрованої картки платника на підставі зазначеного акту перевірки, а також акту перевірки від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526. Позивач не погоджується з: висновками вказаних актів перевірок та, відповідно, винесеним податковим повідомленням - рішенням, та внесенням відповідних змін до баз даних "Податковий блок" та інтегрованої картки платника, оскільки зазначені податкові повідомлення - рішення не відповідають чинному законодавству, через що вважає за необхідне зобов'язати податковий орган відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" в електронній базі даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526; від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526.

Відповідачі проти позову заперечували, від представника відповідача - ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області - ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що висновки акту перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526 є правомірними, через що при винесенні податкових повідомлень - рішень відповідач діяв у відповідності та у спосіб, визначений чинним законодавством. Щодо внесення відповідних змін до баз даних "Податковий блок" та інтегрованої картки платника на підставі вказаного акту перевірки зазначила, що дана діяльність відповідача носить технічний характер та не породжує ніяких правових наслідків.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Згідно ч.2 ст.128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представників відповідачів.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (далі - ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС") зареєстровано як юридична особа, на час складання акту перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526 та прийняття податкових повідомлень - рішень від 21.07.2015 №, від 21.07.2015 № перебувало на податковому обліку у ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області. На теперішній час, та, відповідно, на час складання акту перевірки від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526 та прийняття податкових повідомлень - рішень від 24.02.2016 №, від 24.02.2016 № позивач перебуває на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. При цьому, позивач є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля пальним; складське господарство, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; будівництво житлових і нежитлових будівель.

Судом встановлено, що на виконання постанови старшого слідчого ОВС першого кримінальних розслідувань слідчого управління ГУ ДФС у Харківській області від 21.05.2015, винесеної в рамках кримінального провадження №0000068 ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області було проведено 03.07.2015 документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ "Капітал Х", за період з 01.04.2015 по 30.04.2015.

За результатами зазначеної перевірки ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області складено акт від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526 (т.1 а.с. 18-32), у висновку якого встановлено, що ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" порушило п.198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за квітень 2015 року на 256723 грн. та завищено від'ємне значення за квітень 2015 на суму 31952 грн.

На підставі вказаних висновків в акті перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення - рішення:

- від 21.07.2015 № (т.1 а.с.41), яким визначено, що ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 385085 грн., в т.ч. 256723 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 128362 грн.;

- від 21.07.2015 № (т.1 а.с.40), яким визначено, що ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2241219 грн.

Також судом встановлено, що ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість.

За результатами зазначеної камеральної перевірки складено акт від 02.02.2016 №275/20-34-15-01-08/36262526 (т.1 а.с.186-187), у висновках якого податковим органом встановлено, що позивачем в порушення п. 203.2 ст. 203 ПК України несвоєчасно зараховано кошти до державного бюджету з урахуванням своєчасного подання платіжного доручення до установи банку на перерахування належного до сплати податкового зобов'язання, нарахованого згідно: акту інвентаризації від 11.09.2014 №2598/23-01-15-02-08/36262526 з терміном сплати до 11.09.2014. Таким чином, згідно даних особового рахунку платника ПДВ, на 11.10.2014 сума недоїмки склала 150699, 15 грн.

На підставі вказаних висновків камеральної перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення рішення:

- від 24.02.2016 №01 (т.1 а.с.189), яким нараховано штрафні санкції в розмірі 40857,43 грн.;

- від 24.02.2016 №1 (т.1 а.с.190), яким нараховано штрафні санкції в розмірі 399 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області викладених в акті перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526, суд встановив наступне.

Як вбачається з зазначеного акту перевірки, податковим органом визначено, що ТОВ "Черкасинафтосервіс" здійснило безпідставне документальне оформлення придбання паливо - мастильних матеріалів у ТОВ "КАПІТАЛ Х" та їх оприбуткування, оскільки податковим органом отримано акт Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 №2127/20-38-22-01-04/37365100 "Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "КАПІТАЛ Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Фортуна Х" за період з 01.04.2015 по 30.04.2015, що відображені у податковій звітності. За результатами перевірки ТОВ "КАПІТАЛ Х" документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентом - постачальником ТОВ "Фортуна Х" та з контрагентами - покупцями, зокрема, з ТОВ "Черкасинафтосервіс".

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (покупець) та ТОВ "КАПІТАЛ Х" укладено договір поставки нафтопродуктів від 23.04.2015 №КХ04-0073, разом з додатковою угодою (т. 1 а.с.70-73). Згідно п. 1.1 зазначеного договору поставки нафтопродуктів, постачальник зобовязується передати у власність покупцю, а покупець зобовязується їх прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також п.п..4.2 зазначеного договору поставки нафтопродуктів визначено, що товар постачається покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів.

На виконання умов договору поставки позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92 - Євро виду ІІ класу С, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки С виду ІІ тощо) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується актом приймання - передачі нафтопродуктів, платіжними дорученнями (т. 1 а.с.74-81), а ТОВ "КАПІТАЛ Х" виписано податкову накладну (т.1 а.с.247).

На підтвердження оприбуткування придбаних нафтопродуктів позивачем до матеріалів справи надано оборотно - сальдові відомості по рахунку 631 (т.1 .с.82).

Судом встановлено, що податкова накладна, виписана ТОВ "КАПІТАЛ Х" відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що на час укладання та виконання зазначеного вище договору позивач та його контрагент ТОВ "КАПІТАЛ Х" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що підтверджено матеріалами справи.

Для забезпечення виконання умов вказаного договору поставки нафтопродуктів між ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (поклажодавець) та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач) укладено договір зберігання від 01.03.2012 №2858 (т. 1 а.с.118-119). Відповідно до п.1.1 якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобов'язується прийняти та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

На підтвердження здійснення господарської операції між позивачем ПАТ "Дніпронафтопродукт" стосовно зберігання придбаного товару у ТОВ "КАПІТАЛ Х" позивачем надано до матеріалів справи: акти приймання - передачі нафтопродуктів, листи повідомлення про отримання від ТОВ "КАПІТАЛ Х" нафтопродуктів на збереження, протоколи узгодження ціни, платіжні доручення (т. 1 а.с. 76, 83-84, 120,253).

Також судом встановлено, що фізичне переміщення придбаного товару позивачем у ТОВ "КАПІТАЛ Х" не здійснювалося, оскільки придбаний позивачем у його контрагента товар фізично вже знаходився на складі ПАТ "Дніпронафтопродукт", з яким позивач уклав договір зберігання.

При цьому, суд зазначає, що придбані ПММ були реалізовані ТОВ "Приват-Агро-Белозер'є", а також СПП "Біле озеро", що підтверджується відповідними договорами, актами приймання - передачі, податковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями (т. 1 а.с.87-98,100-110). .

На підтвердження транспортування зазначених ПММ до контрагентів - покупців позивачем надано договір перевезення вантажів автомобільним транспортом від 21.06.2013 №14, укладений між позивачем та ТОВ "ГРАНТ РЕСУРС" разом з додатковими угодами (т.1 а.с.112-117). При цьому, суд зазначає, що перевізник ТОВ "ГРАНТ РЕСУРС" діяв на підставі ліцензії, виданої Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспортні, строк якої є не обмежений, починаючи з 03.07.2013 (т.1 а.с.111).

На підтвердження виконання умов договору перевезення для контрагентів - покупців нафтопродуктів позивачем до матеріалів справи надано акти здачі - приймання робіт, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), платіжні доручення (т.1 а.с. 85-86, 95,97,99, 249-252).

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "КАПІТАЛ Х", включена до складу податкового кредиту та відображена в податкових деклараціях з податку на додану вартість за оскаржуваний період, що відображено у відповідних податкових деклараціях, поданих до податкового органу.

Таким чином, ТОВ "КАПІТАЛ Х", ТОВ "ГРАНТ РЕСУРС", ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "Приват-Агро-Белозер'є", а також СПП "Біле озеро" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" прийняло ПММ та послуги за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Наявні у справі докази не містять доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на отримання безпідставної податкової вигоди.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п.201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до положень п. 7.5.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерством палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України , Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 N 281/171/578/155, визначено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Згідно п. 7.5.7 зазначеної Інструкції, ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Пунктом 7.5.8 зазначеної інструкції, відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "КАПІТАЛ Х", ТОВ "ГРАНТ РЕСУРС", ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "Приват-Агро-Белозер'є", а також СПП "Біле озеро" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ПММ у контрагентів ТОВ "КАПІТАЛ Х", ТОВ "ГРАНТ РЕСУРС", ПАТ "Дніпронафтопродукт", товари та послуги було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: оптової торгівлі пальним, яка направлена на отримання доходу, що підтверджуються наданими позивачем первинними документами з контрагентами - покупцями ТОВ "Приват-Агро-Белозер'є", а також СПП "Біле озеро" .

З огляду на надані позивачем докази та обставини, встановлені на їх підставі в їх сукупності та взаємозв'язку, а саме, надання позивачем первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції, спрямовані на фактичні зміни, у відповідності до змісту здійсненого правочину, в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі позивача, суд дійшов висновку про те, що вказані угоди мають реальний характер.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на отримання на від'ємного значення суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "КАПІТАЛ Х", позивачем подано декларації з ПДВ та сум від'ємного значення. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача в акті перевірки на акт Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.06.2015 №2127/20-38-22-01-04/37365100 "Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "КАПІТАЛ Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Фортуна Х" за період з 01.04.2015 по 30.04.2015, що відображені в податковій звітності" - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та правомірність віднесення позивачем до від'ємного значення суми ПДВ за вересень 2014 року, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкової накладної, яка виписана на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.07.2015 № та № є необґрунтованими, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкового повідомлення - рішення підлягають задоволенню.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту камеральної перевірки, податковим органом встановлено, що позивачем порушено п. 203.2 ст. 203 ПК України несвоєчасно зараховано кошти до державного бюджету, з урахуванням своєчасного подання платіжного доручення до установи банку на перерахування належного до сплати податкового зобов'язання, нарахованого згідно: акту інвентаризації від 11.09.2014 №2598/23-01-15-02-08/36262526 з терміном сплати до 11.09.2014. Таким чином, згідно даних особового рахунку платника ПДВ на 11.10.2014 сума недоїмки склала 150699, 15 грн. Фактично недоїмка була погашена 20.11.2014 згідно платіжного доручення від 20.11.2014 на суму 150699,15 грн., через що позивачу за затримку належного до сплати податкового зобов'язання по ПДВ на 70 календарних днів застосовується штрафна санкція на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Як встановлено з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, а також письмових пояснень, жодний акт інвентаризації від 11.09.2014 №2598/23-01-15-02-08/36262526, яким визначено термін сплати грошового зобов'язання з ПДВ до 11.09.2014 не складався. Проте, 11.09.2014 ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області проведена камеральна перевірка, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 11.09.2014 №2598/23-01-15-02-08/36262526, у висновках якого встановлено порушення ст.200 ПК України, а саме позивачем не вірно заповнено рядок 20.1 та 20.2 уточненого розрахунку податкових зобов'язань за липень 2014 від 22.08.2014 №, що підтверджується відповідним актом камеральної перевірки (т.1 а.с.208-209). При цьому, на наслідками вказаної камеральної перевірки будь - яких податкових повідомлень - рішень податковим органом не приймалося.

Крім того, судом встановлено з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, будь - яких платежів за платіжним дорученням від 20.11.2014 взагалі не відбувалося.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

З огляду на викладене, в ході судового розгляду не встановлено обґрунтованих підстав виявлених податковим органом в акті камеральної перевірки порушень п. 203.2 ст. 203 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.02.2016 № та №, прийняті на підставі акту камеральної перевірки від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526 є необґрунтованими, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкового повідомлення - рішення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області та ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно - перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526; від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобовязань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковою інформацією є інформація у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

В ході судового розгляду судом не встановлено, що податковим органом були внесені зміни до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача, на підставі висновків акту перевірки, а також до картки особового рахунку позивача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області та ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно - перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526; від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526 не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлення - рішення від 21.07.2015 №, від 21.07.2015 №, від 24.02.2016 №, від 24.02.2016 № - належить задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області та Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно - перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 03.07.2015 №151/23-01-22-07/36262526; від 02.02.2016 №275/20-34-15-01/36262526 - належить відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а також з огляду на те, що судом скасовано податкові повідомлення - рішення, які винесені обома відповідачами, суд присуджує позивачеві судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно розміру нарахованих податковими повідомленнями - рішеннями сум: з ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 1097,51 грн., а з ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - 120,49 грн., що підтверджується квитанцією від 15.12.2015 (т.1 а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.07.2015 №, від 21.07.2015 №.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 24.02.2016 №, від 24.02.2016 №.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (, поштовий індекс 61001, м. Харків, пр. Московський, 131 В) у розмірі 1097,51 грн. (одна тисяча дев'яносто сім гривень 51 копійка).

Стягнути з Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИНАФТОСЕРВІС" (, поштовий індекс 61001, м. Харків, пр. Московський, 131 В) у розмірі 120,49 грн. (сто двадцять гривень 49 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24 травня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.