Справа № 825/464/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/464/16 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року по справі за його позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ Національної поліції України в Чернігівській області про:

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошового забезпечення за час затримки виплат належних коштів при звільненні по день фактичного розрахунку;

зобов'язання виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: за період з 09.02.2016 по 01.03.2016 рік .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з наказом ГУ НП в Чернігівській області від 29.01.2016 року № 17 о/с ОСОБА_2 було звільнено з 08.02.2016 року за п. 2 (через хворобу) ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Однак, розрахунок по заробітній платі було проведено не в день звільнення, як це передбачено ст.. 116 Кодексу законів про працю України, а лише 01.03.2016 року шляхом перерахунку коштів у сумі 1716 грн. на картковий рахунок позивача. При цьому, про складові даної суми на момент виплати повідомлено не було.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що відповідачем було порушено його право на оплату праці, а тому йому повинен бути виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у порядку, визначеному ст. 117 КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для виплати ОСОБА_2 вищезазначених коштів, колегія суддів виходить з наступного.

Основним доводом апеляційної скарги є посилання на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю, оскільки спеціальним законом (Закон України «Про Національну поліцію») вони не врегульовані.

Апеляційна інстанція пристає на правову позицію апелянта, з огляду на слідуюче.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі в (постанова Верховного Суду України від 17 липня 2015 року у справі № 21-8а15).

Правовідносини з приводу проходження служби в Національній поліції та виплати грошового забезпечення врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988.

Зазначеними нормативними актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні поліцейського.

За таких обставин, у даній ситуації слід застосовувати норми Кодексу законів про працю України, тому що спеціальним законом порядок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не визначений.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 27.04.2016 року № К/800/28525/15.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цього визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено та не спростовується ані позивачем, ані відповідачем, що затримка виплати при звільненні належних ОСОБА_2 коштів сталася з вини ГУ НП у Чернігівській області, а саме: в результаті недотримання посадовими особами фінансової дисципліни відбулось несвоєчасне подання у відповідні органи бюджетних зобов'язань по виплаті грошового забезпечення позивачу при звільненні.

У зв'язку з цим, колегія суддів вбачає підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року - скасувати, постановивши нову про задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області щодо невиплати грошового забезпечення за час затримки виплат належних коштів при звільненні по день фактичного розрахунку.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме: за період з 09.02.2016 по 01.03.2016 рік.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 26.05.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.