Справа № 2а-16957/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2010 року 10:59 № 2а-16957/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Бситрик О.С., вирішив адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві
Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_2
провизнання протиправними дій державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови від 10.11.2010 р. ВП №22538290

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві від 10.11.2010 р. ВП №22538290 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 15.06.2010 р. №3922, а також про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_2 щодо прийняття вказаної постанови (з урахуванням заяви про виправлення помилки в позовній заяві від 08.12.2010 р.).

У судовому засіданні 01.12.2010 р. за клопотанням позивача до участі у справі залучено другого відповідача державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, зокрема, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" стосовно зазначення найменування органу, посадової особи, що видали виконавчий документ, оскільки з оскаржуваної постанови (зазначено "ПМ КМНО") не вбачається можливим зробити висновок, ким виданий виконавчий документ. На думку позивача, сума, яка зазначена у виконавчому написі не відповідає сумі, яка підлягала безспірному стягненню.

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2010 р. позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідачі участь у судовому засіданні повноважних представників не забезпечили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, з урахуванням частини третьої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, отримані відповідачами 06.12.2010 р.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2010 р. ВП №22538290. Як зазначено в постанові, вона винесена на підставі виконавчого напису від 15.06.2010 р. ПМ КМНО про стягнення з ОСОБА_3 боргу 162439,09 грн. на користь ПАТ "Укрсоцбанк".

У матеріалах справи міститься копія виконавчого напису нотаріуса від 15.06.2010 р. зареєстрованого в реєстрі №3922, надана позивачем, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_3 і переданий в заставу, в якості забезпечення зобов'язань за договором кредиту від 19.11.2007 р. №380/1740/07-А, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ "Укрсоцбанк". Сума коштів, для задоволення вимоги АКБ "Укрсоцбанк" за рахунок заставленого майна складає 158939,00 грн. Крім того, у виконавчому написі зазначено, що додатково слід стягнути витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 3500 грн.

У матеріалах справи міститься свідоцтво від 27.11.2009 р. про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за яким прізвище дружини Солярова. Відповідні дані містяться в паспорті ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені в Законі України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV).

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 3 Закону №606-XIV державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до статті 19 Закону №606-XIV у виконавчому документі повинні бути зазначені: назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання чинності рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання (пункти 1-6).

Статтею 89 Закону України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року №3425-XII встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчий документ відповідає вимогам вказаних норм законів України.

Згідно зі статтею 24 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення (частина перша). Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом (частина друга).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що виконавчий документ відповідає вимогам чинного законодавства, поданий у відповідний строк, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята правомірно.

Суд вважає безпідставним посилання представника позивача на те, що державному виконавцю перед відкриттям виконавчого провадження слід було переконатись у правомірності стягнення з позивача витрат за вчинення напису в сумі 3500 грн. За висновком суду, державний виконавець не вповноважений здійснювати перевірку суми, яка підлягає стягненню, визначену у виконавчому написі.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2010 р. ВП №22538290 задоволенню не підлягають, відповідно слід відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій державного виконавця. При цьому суд бере до уваги, що частиною третьою статті 181 КАС України відповідачами в даній категорії справ визначені саме відповідні органи державної виконавчої служби.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням представника позивача, що в постанові відсутній належний запис про назву органу чи посадової особи, що видала виконавчий документ. Відповідно до "Інструкції Про проведення виконавчих дій", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за №865/4158 у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначаються, зокрема, назва органу чи посадової особи, яка видала документ (Додаток 7).

Зазначення в оскаржуваній постанові особи, яка видала виконавчий документ, у формі "ПМ КМНО" не дає можливості ідентифікувати таку особу.

Пунктом 1.8 вказаної Інструкції встановлено, що керівник органу державної виконавчої служби з власної ініціативи або за заявою сторін виконавчого провадження може виправити допущені в процесуальних документах, винесених державним виконавцем, який йому безпосередньо підпорядкований, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься постанова (абзац третій).

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У даному випадку суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві внести виправлення в постанову від 10.11.2010 р. ВП №22538290 про відкриття виконавчого провадження вказати повністю назву особи, яка видала виконавчий документ.

Разом з тим, зазначена обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, позаяк не впливає на правомірність її прийняття.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві внести виправлення в постанову від 10.11.2010 р. ВП №22538290 про відкриття виконавчого провадження, вказавши повністю назву особи, яка видала виконавчий документ.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Донець