Справа № 813/6307/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року справа № 813/6307/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів 1, 2 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Державного кадастрового реєстратора Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Державного кадастрового реєстратора Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі від 05.11.15р.№ РВ-015;

- зобов`язати Відділ Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області зареєструвати земельну ділянку і видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Державним кадастровим реєстратором при прийнятті оскаржуваного рішення не були враховані обставини, встановлені постановами Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.14р. по справі№ 813/558/14, від 13.10.15р. №813/4524/15 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.15 р. по справі № 876/898/15, які набрали законної сили. Вказані в оскаржуваному рішенні підстави відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, щодо якої позивачем розроблено проект землеустрою, були предметом оцінки судом при розгляді вищезазначених справ, однак відповідачем, всупереч встановленим обставинам, відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. За таких обставин вважає, що рішення від 05.11.15р. № РВ-015 є необґрунтованим, незаконним та прийнятим за відсутності підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

Крім цього позивач вказує, що оскільки вказаними судовими рішеннями відповідача вже було зобовязано повторно розглянути заяви ОСОБА_1, а відповідач вже вкотре протиправно, з одних і тих самих причин відмовляє в присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 буде зобовязати відповідача зареєструвати цю земельну ділянку та видати відповідний витяг.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових обґрунтуваннях до позовної заяви. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях та поясненнях, зміст яких полягає в наступному. Державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області розглянуто заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та прийнято рішення від 05.11.15р. № РВ-015 про відмову у внесенні таких відомостей з наступних підстав:

- невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Постановою Кабінету ОСОБА_4 України «Про затвердження ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.12р. №1051, а саме: в кадастровому плані земельної ділянки не вказано межі частин земельної ділянки, на які поширюється дія обмежень у використанні (відповідно до висновку Управління Держкомзему у Пустомитівському районі №10 від 09.01.12р.); акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки не узгоджений із суміжними землекористувачами по лінії під літерами від В до Г та від Г до А; не в повному обсязі відображена інформація про суміжних землекористувачів;

- невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини: земельної ділянки з кадастровим номером /08/000/0066, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

Вказані підстави свідчать про те, що при винесенні рішення Державний кадастровий реєстратор керувався статтею 24 Закону України Про Державний земельний кадастр та пунктом 111 Постанови Кабінету ОСОБА_4 України Про затвердження ОСОБА_5 ведення Державного земельного кадастру, а тому діяв не порушуючи норм закону та у спосіб, передбачений чинним законодавством. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-3 участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне

Розпорядженням Голови Пустомитівської РДА від 22.07.11р. № 724 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Винничківської сільської ради за межами населеного пункту площею 2,0 га.

На підставі цього розпорядження позивачем було розроблено проект землеустрою.

28.08.13р. ОСОБА_1 звернувся до Відділу Держземагентства з заявою про реєстрацію земельної ділянки, яка розташована на території Винничківської сільської ради площею 2,00 га.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Державним кадастровим реєстратором надано відмову №РВ-2013 від 12.09.13р., яку позивач оскаржив в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.14р. по справі №813/558/14 визнано протиправним та скасовано вказане рішення Державного кадастрового реєстратора та зобовязано відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України Про Державний земельний кадастр.

ОСОБА_1 вдруге звернувся із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Державним кадастровим реєстратором було прийнято рішення від 30.04.14р. №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Підставою для прийняття рішення про відмову вказано невідповідність поданих документів вимогам, встановлених Законом України Про Державний земельний кадастр і Постановою Кабінету ОСОБА_4 України Про затвердження ведення Державного земельного кадастру від 17.10.12р. №1051, а саме: акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки не узгоджений із суміжними землекористувачами від Б до Г та Г до А; невідповідність електронного документа установленим вимогам (перетин земельної ділянки з кадастровим номер :08:000:0066, яка зареєстрована відповідно до Постанови Кабінету ОСОБА_4 України Про затвердження ОСОБА_5 проведення інвентаризації від 23 травня 2012 року №513); знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

ОСОБА_1Г оскаржив вказане рішення в судовому порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.15р. у справі №876/898/15 визнано протиправним та скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагентства від 30.04.14р. №РВ-014 та зобовязано Державного кадастрового реєстратора розглянути заяву ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України Про Державний земельний кадастр.

14.07.15р. ОСОБА_1Г втретє звернувся до Відділу Держземагенства із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

Державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства прийнято рішення від 14.07.15р. № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав:

- невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України Про Державний земельний кадастр і ОСОБА_5 ведення Державного земельного кадастру (акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки не узгоджений із суміжними землекористувачами від Б до Г та від Г до А;

- невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0066;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

За наслідками розгляду справи № 813/4524/15 про оскарження такого рішення, Львівський окружний адміністративний суд постановою від 13.10.15р., яка набрала законної сили, визнав протиправним та скасував рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області від 14.07.15р. № РВ-015 та повторно зобовязав відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України Про Державний земельний кадастр.

В подальшому позивач вчетверте звернувся до суду з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

За результатами розгляду такої заяви Державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства прийнято рішення від 05.11.15р. № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановлених Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Постанови Кабінету ОСОБА_4 України «Про затвердження ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012р. №1051, а саме:

- поданий проект землеустрою не відповідає Закону України «Про Державний земельний кадастр» (який набрав чинності - 01.01.13р.), у складі проекту землеустрою, який поданий гр. ОСОБА_1, кадастровий план земельної ділянки, який є не від'ємною складовою документації із землеустрою не відповідає вимогам ст.34 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», а саме: не вказані межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні (відповідно до Висновку Управління Держкомзему у Пустомитівському районі №10 від 09.01.12р.);

- не в повному обсязі відображена інформація про суміжних землекористувачів, а також невідповідності поданих документів вимогам, встановленим ЗУ «Про державний земельний кадастр» і Постанови КМУ «Про затвердження ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.12 р. № 1051;

- акт встановлення та узгодження меж земельних ділянок не узгоджений із суміжними землекористувачами від В до Г та від Г до А;

- невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0066;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

При вирішення даного спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 1 Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.11р. № 3613-VI (далі Закон № 3613-VI) дає визначення державній реєстрації земельної ділянки, як внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до визначених статтею 5 Закону № 3613-VI загальних засад, порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом ОСОБА_4 України відповідно до вимог цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено ОСОБА_5 ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 17.10.2012 р. №1051 (далі ОСОБА_5).

ОСОБА_5 передбачено перелік документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація земельної ділянки, який відповідає переліку, встановленому частиною четвертою статті 24 Закону № 3613-VI.

Так, Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обовязковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ; 4) документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

З наведеного слідує, що основною підставою для державної реєстрації земельної ділянки є погоджена відповідно до законодавства документація із землеустрою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до відповідача подавав повний пакет документів, достатній для здійснення державної реєстрації земельної ділянки. При цьому поданий ним проект землеустрою було погоджено Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі, що підтверджується листом Відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області від 19.08.13р. №01-15/1699.

Крім того, судом в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_6, який був розробником проекту землеустрою. Свідок повідомив, що вказаний проект був доопрацьований ним з урахуванням всіх зауважень управління Держгеокадастру, а тому повністю відповідає вимогам законодавства.

За результатами порівняльного аналізу оскаржуваного рішення відповідача від 05.11.15р. № РВ-015 з трьома попередніми від 14.07.15р. № РВ-015, від 12.09.13р. №РВ-2013 та від 30.04.14р. №РВ-014 судом встановлено, що державними кадастровими реєстраторами приймались ці рішення фактично з тотожних підстав.

Судовими рішеннями від 13.10.15р. по справі №813/4524/15, від 09.06.15р. по справі № 876/898/15 та від 01.04.14р. по справі № 813/558/14, які набрали законної сили, встановлено протиправність рішень від 12.09.13р. №РВ-2013, від 30.04.14р. №РВ-014 та від 14.07.15р. № РВ-015.

За правилами частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено необґрунтованість зазначених в оскаржуваних рішеннях кадастрових реєстраторів підстав для відмови в реєстрації спірної земельної ділянки за позивачем. Судами вже надавалась оцінка зазначеним відповідачами підставам для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки, відтак ці обставини не потребують доказуванню.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами не надано належних і допустимих доказів правомірності прийняття рішення № РВ-015 від 05.11.15р. про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. При цьому, аналіз змісту цього рішення свідчить про те, що Державним кадастровим реєстратором не враховано попередніх висновків судів та не наведено інших підстав, які б були перешкодою для реєстрації цієї земельної ділянки за позивачем.

Наведені представником відповідачів в письмових запереченнях доводи щодо неможливості внесення відомостей до Державного земельного кадастру на підставі поданого позивачем проекту землеустрою, виходять за межі зазначених в оскаржуваному рішенні підстав прийняття такого, а тому не є предметом дослідження в межах цієї справи.

З урахуванням висновків Львівського окружного адміністративного суду та Львівського апеляційного адміністративного суду, наведених у вказаних вище судових рішеннях, суд вважає протиправним рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області від 05.11.15р. № РВ-015.

Згідно з пунктом 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.13р. Про судове рішення в адміністративній справі, в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Таким чином суд дійшов висновку, що рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області від 05.11.15р № РВ-015 слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги зобов`язати зареєструвати земельну ділянку і видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.80р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вищий адміністративний суду України в постанові від 21.10.10р. № П-278/10, зазначив, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, відтак адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області № РВ-015 від 05.11.15р.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу Дергеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.