Справа № 819/3479/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Судді Львівського апеляційного адміністративного суду Судової - Хомюк Н.М.
18 травня 2016 року Справа № 876/1380/16
У справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року в адміністративній справі № 819/3479/15 за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на роботі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - залишено без змін.
Згідно зі статтею 25 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за необхідне висловити окрему думку стосовно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року у вказаній справі.
Як видно зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати наказ управління МВС України в Тернопільській області від 06 листопада 2015 року № 323о/с, на підставі якого його звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та пунктами 10 і 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію»; поновити його на роботі, зобов'язавши ГУ Національної поліції в Тернопільській області призначити його на посаду, що заміщується поліцейськими, рівнозначну вищій або нижчій посаді, яку він обіймав під час проходження служби в міліції.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 2 листопада 2015 року він повідомив відповідача, що бажає надалі проходити службу в Національній поліції, подавши відповідний рапорт своєму безпосередньому керівникові, що виключало його звільнення зі служби. На час винесення спірного позивач перебував у додатковій відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по 15.04.2017 року ( наказ управління МВС України в Тернопільській області від 04 листопада 2014 №312 о/с ).
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При розгляді публічно-правового спору слід було перевірити правомірність застосування відповідачем приписів Закону України «Про національну поліцію» при звільненні позивача.
Закон України «Про Національну поліцію» було прийнято Верховною Радою України 02.07.2015 року та опубліковано 06.08.2015 року.
При цьому відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з дня його опублікування всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Відповідно до оспорюваного наказу начальника УМВС від 06.11.2015 року № 323 о/с позивач ОСОБА_1 був звільнений у запас Збройних Сил з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114 з 06.11.2015 року (а.с. 9).
Відповідно до пунктів 8 - 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (опубліковано 06 серпня 2015 року) передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) бути прийнятими на службу до поліції.
Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.
Отже, у разі реалізації працівниками органів внутрішніх справ права на подальшу службу в поліції, вони звільняються зі служби в органах внутрішніх справ та приймаються на відповідну запропоновану їм посаду до поліції.
При цьому, у зв'язку із утворенням Головного управління Національної поліції у Тернопільській області та ліквідацією Управління Міністерства внутрішніх справ у Тернопільській області постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» фактично мало місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.
Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що звільнення позивача відбулося у період перебування у відпустці по догляду за дитиною, а в матеріалах справи відсутній наказ про відкликання з відпустки ОСОБА_1. Фактичне звільнення мало місце в період дії гарантій передбачених трудовим законодавством, що є порушенням ч.3 статті 184 КЗпП України.
У відповідності до п. 61 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.
Відтак, вважаю відсутність у відповідача правових підстав для звільнення ОСОБА_1 , у зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію».
Суддя Судова-Хомюк Н.М.