Справа № 826/28184/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

24 травня 2016 року № 826/28184/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Полтавського обласного військового комісаріату

відповідача-2 Військової частини польової пошти НОМЕР_1

про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню у розмірі 75 705,87 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відповідача-1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідача-2 Військової частини польової пошти НОМЕР_1 , в якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість з грошового забезпечення в сумі 75705,87 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.12.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Під час судового засідання 31.03.2016 р. позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість та безпідставність.

Так, згідно наданих відповідаче-1 письмових заперечень, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював виплату грошового забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_1 , у відповідності з нормами фінансового законодавства на підставі наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 згідно з роздавальними відомостями на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідач-2 - Військова частина польової пошти НОМЕР_1 - до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, з огляду на що суд продовжив розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-1, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з`ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом від 25.08.2014 р. №50 командира військової частини Польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_1 призначено командиром зенітного артилерійського взводу, ВОС 0420003.

Згідно даного наказу позивача зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та, окрім цього, із вказаної дати позивач вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно довідки, виданої начальником штабу Військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 дійсно в період з 12.08.2014 р. безпосередньо брав участь в анти терористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (підстава Указ Президента України від 06.05.2014 р. №454/2014 «Про часткову мобілізацію». Ця довідка, як вбачається, є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Відповідно до наказу від 28.01.2015 р. №26 ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу збройних сил України від 17.01.2015 р. №Д-322/1/3 дск анульовано умовне найменування та поштовий адрес військова частина польова пошта НОМЕР_2 , 92600, м. Сватове, н/к через ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надано нове найменування та поштовий адрес військова частина польова пошта НОМЕР_1 , 92600, м. Сватове, н/к через ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом від 31.07.2015 р. №229 командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 31.07.2015 р. виключено зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Печерського РВК міста Києва.

Попри це, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, заьтвердженого наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. №260:

-а/ - розділу ХІ, виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за військовим званням на надбавки за вислугу років з 01 по 31 липня 2015 р. включно;

- б/ - розділу ХХХ, виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2015 рік;

- в/ - розділу ХХХІІІ, матеріальну допомогу у 2015 р. не отримував;

Разом з тим, як йдеться у даному наказі, відповідно до п. 6 вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.12.2007 р. №248/9/608, гідний виплати грошової премії з 01 по 31 липня 2015 р. у розмірі 90% від посадового окладу.

Так, зокрема, згідно наказу від 31.07.2015 р. №229 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» зі змінами та «Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовців Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. №595, позивач гідний виплати додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 60 % з 01 по 31 липня 2015 року включно.

З огляду на зазначені обставини позивачу наказано виплатити винагороду за участь в АТО з 01 по 31 липня 2015 року включно.

Окрім цього, старшому лейтенанту ОСОБА_1 , передовому авіа навіднику штурмової роти виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за 12 (дванадцять) повних прос лужених місяців.

Зазначено, що позивач щорічну основну відпустку за 2015 рік не використав.

А також в даному наказі йдеться про необхідність старшому лейтенанту ОСОБА_1 , передовому авіа навіднику штурмової роти виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 18 календарних діб.

Також в цьому наказі йдеться, що у Збройних Силах України позивач із 07.09.2014 р. по 31.07.2015 року. Загальна вислуга років станом на 31 липня 2015 року становить 1 рік 29 днів.

У справі також наявна копія посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого від 04.08.2015 р., згідно якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій.

Між тим, згідно наявної у справі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат на загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 16.10.2015 р. №9/1783, виданої ОСОБА_1 . Полтавським обласним військовим комісаріатом, за період з вересня 2014 р. по серпень 2015 р. нараховано грошове забезпечення в сумі 68804,55 грн.

При цьому у період з вересня по грудень 2014 р. у графі грошового забезпечення позивача містяться прочерки, а відтак, на переконання позивача, з серпня по грудень 2014 р. йому протиправно не донараховано 45705,87 грн.

В той же час з виплат, передбачених наказом командира в/ч п/п В2950 від 31.07.2015 р. №229, позивач вважає, що йому недоплачено 30000 грн., при цьому позивачем зауважено, що з наданням відповідачем розрахунків сума позивачем буде уточненою, однак уточнень здійснено ним не було.

Також позивачем було зазначено, що у зв`язку із затримкою вказані суми мають бути про індексовані та на них нараховано 3% річних.

Отож загалом позивач просить стягнути з відповідачів суму грошового забезпечення у розмірі 75705,87 грн., з огляду на що, вважаючи дії відповідачів щодо невиплати даних сум такими, що порушують права та законні інтереси, за їх захистом позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника відповідача та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), військовослужбовці, звільнені зі строкової військової служби в запас або у відставку, забезпечуються відповідним обмундируванням за переліком, установленим Міністерством оборони України, проїзними документами до місця проживання, харчуванням на час перебування в дорозі, грошовою допомогою в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці строкової військової служби за їх бажанням можуть бути звільнені в запас у власному цивільному одязі.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 9).

Військовослужбовці, які набули права на пенсію за вислугу років, а також ті, що є ветеранами війни або учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і до досягнення встановленого граничного віку їх перебування на військовій службі залишилося п`ять і менше років, на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в" частин шостої та сьомої цієї статті (ч. 10).

Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України) для взяття на військовий облік (ч. 11).

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч. 2).

Згідно з ч. 2 цієї статті до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 вказаного Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. №260 (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260).

Вказана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (п. 1.1).

Згідно до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 1.3 Інструкції №260 передбачено, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується:

1.3.1. Військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

1.3.4. Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників) (далі - перебувають у розпорядженні), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад (далі - звільнені від посад).

Військовослужбовцям, тимчасово прикомандированим до інших військових частин, грошове забезпечення в цих військових частинах виплачується, якщо прикомандирування дозволено Міністром оборони України, його першим заступником та заступниками, начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України, командувачами видів Збройних Сил України відповідно до повноважень (п. 1.4).

Згідно до п. 9.1. Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України.

Разом з тим, у відповідності до п. 1.9 Інструкції №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання (п. 1.10).

Військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижче оплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення) (п.1.11).

У разі виникнення спірних питань щодо нарахування належного грошового забезпечення фінансові органи до з`ясування (уточнення) у фінансовому органі вищого рівня порядку виплати здійснюють виплату безспірно належного військовослужбовцю грошового забезпечення (п. 1.12).

Так, як пояснено представником ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено під час судового розгляду справи та не спростовано позивачем, за час проходження військової служби комісаріат виплатив позивачу наступні суми грошового забезпечення:

- за вересень-грудень 2014 року, січень 2015 року - 32663,78 грн.;

- за лютий 2015 року - 8204,07 грн.;

- за березень 2015 року - 7949,72 грн.;

- за квітень 2015 року -3562,35 грн.;

- за травень 2015 року - 13009,63 грн.;

- за червень 2015 року - 7481,39 грн.;

- за липень 2015 року-8116,12 грн.;

- за серпень 2015 року - 4666,48 грн.

На підтвердження вказаних виплат надано до суду витяги із роздавальних відомостей, а також розрахункові листи. Між тим, відповідачем-2 зауважено, що роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_2 мають гриф обмеження «Для службового користування» і зберігаються в діловодстві Полтавського обласного військового комісаріату.

При цьому, на переконання представника відповідача-1, позивач пред`являє вимогу щодо стягнення заборгованості з виплати грошового забезпечення, помилково обґрунтовуючи свої вимоги даними, що містяться в довідці від 16.10.2015 р. № 9/1783 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, а також власними розрахунками.

Така помилковість, на думку відповідача, підтверджується тим, що довідка не містить дійсних фактичних розрахунків виплаченого грошового забезпечення, а складена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266 для центру зайнятості. В той же час, як зауважено відповідачем-2, розмір грошового забезпечення, що на думку позивача, йому належить виплатити, розрахований ним арифметично, без врахування умов служби, які впливають на розмір окремих додаткових видів грошового забезпечення.

Між тим, у судовому засіданні 31.03.2016 р. судом зобов`язано позивача надати виписку з ПриватБанку по картковому рахунку позивача щодо отриманих ним фактично коштів в рахунок грошового забезпечення.

Так, до суду надано копію виписки ПАТ «КБ «Приватбанк» від 31.03.2016 р. №UIPQ-9KL8-6ER4-I6MD по розрахунковому рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 , за період з 20.10.2014 р. по 04.09.2015 р.

При цьому, як вбачається із даної виписки за вказаний період суми коштів в рахунок грошового забезпечення, зазначені вище Полтавським обласним військовим комісаріатом, а саме:

- за вересень-грудень 2014 року, січень 2015 року - 32663,78 грн.;

- за лютий 2015 року - 8204,07 грн.;

- за березень 2015 року - 7949,72 грн.;

- за квітень 2015 року -3562,35 грн.;

- за травень 2015 року - 13009,63 грн.;

- за червень 2015 року - 7481,39 грн.;

- за липень 2015 року-8116,12 грн.;

- за серпень 2015 року - 4666,48 грн.,

за час проходження військової служби виплачено позивачу виплачено позивачу у повному обсязі.

Стосовно ж посилання позивача на наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25.08.2014 р. № 50 та обставин того, що з 12.08.2014 р. позивач справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, відповідач-2 пояснив, що в копії цього наказу, яка зберігається в діловодстві ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні будь-які відомості стосовно позивача, що підтверджується матеріалами справи (а.с.28-30).

В той же час, згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07.09.2014 р. № 62 (а.с.19) старшого лейтенанта ОСОБА_1 вважати призначеним командиром зенітного артилерійського взводу, з 07 вересня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Витяг з наказу надійшов до Полтавського обласного військового комісаріату 12.01.2015 року вх. № 153.

У зв`язку з цим, як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення ОСОБА_1 , виплачувалось з вересня 2014 року і за вересень-грудень 2014 році виплачено в січні 2015 року разом з грошовим забезпеченням за січень (а.с. 23).

При цьому, суд зауважує, що з розрахункових листів, наявних у справі, вбачається також проведення індексації до нарахованих сум грошового забезпечення, а також виплата позивачу сум матеріальної допомоги, вихідної допомоги, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська