Справа № 704/1286/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Справа № 876/7811/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Воловецької селищної ради Закарпатської області, Відділу Держкомзему у Воловецькому районі Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про скасування рішення та державного акту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Воловецької селищної ради Закарпатської області, Відділу Держкомзему у Воловецькому районі Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, яким просила визнати незаконним та скасувати рішення Воловецької селищної ради № 124 від 17.05.2011 року та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.02.2012 року.

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2012 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що позивачем не надано жодних вагомих доказів чим саме та в якій мірі рішення Воловецької селищної ради № 124 від 17.05.2011 року в частині надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та видача державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 порушують її законні права та інтереси, оскільки з наданих суду світлин місця розташування житлового будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 вбачається, що позивач має вільний доступ та під'їзд до свого будинку, який обнесений металевим парканом.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, вважає, що суд порушив норми матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позову. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваною постановою порушено його права, оскільки третя особа чинить перешкоди у користуванні АДРЕСА_1, покликаючись на державний акт.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Воловецької селищної ради № 124 від 17.05.2011 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 15 га по АДРЕСА_1

На підставі рішення Воловецької селищної ради 14 сесії 6 скликання № 274 від 17.01.2012 року громадянину ОСОБА_4 виданий акт серії НОМЕР_1 від 01.02.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, прийшов до висновку, що такий спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Однак колегія суддів не погоджується з цим виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), але крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17.11.2009 р. № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Вищезазначені положення процесуального закону судом першої інстанції залишені поза увагою. Позивач в позовній заяві просить визнати протиправним та скасувати рішення Воловецької селищної ради № 124 від 17.05.2011 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.02.2012 року

При цьому суд виходить з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Виходячи із суті заявлених вимог, то вони свідчать про наявність спору про право власності на землю.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, а такий слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 203, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2012 року у справі № 704/1286/12 за позовом ОСОБА_3 до Воловецької селищної ради Закарпатської області, Відділу Держкомзему у Воловецькому районі Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про скасування рішення та державного акту - скасувати і зарити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2016 року