Справа № 812/312/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/312/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.

при секретарі судового засідання: Олійник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача за період жовтень-грудень 2014 року винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, у розрахунку на місяць, а саме: за жовтень - 5219,45 грн., за листопад - 6006,09 грн., за грудень 6582,02 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 05.08.2000 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 06.11.2015 звільнений з МВС України у запас ЗС України.

Згідно з довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 12.08.2015 року № ВДЗ/8841/А та від 19.01.2015 року №ВДЗ/1340/А позивач, в період з 22.07.2014 року по 30.09.2014 та в період з 01.10.2014 року по 06.11.2015 року дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

За період жовтень - грудень 2014 року вказана винагорода позивачу не нараховувалася, що підтверджено відповідною довідкою відповідача.

До початку судового засідання позивач від 28.04.2016 надав суду розрахунок позовних вимог, в якому зменшив розмір винагороди за грудень 2014. В заяві від 11.05.2016, позивач просив допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення щомісячних виплат, розглянути справу за його відсутністю.

З урахуванням вимог первинного позову, а також заяв та вказаного розрахунку, суд вважає, що на час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, фактично зменшивши їх розмір в частині виплати за жовтень, за відрахуванням періоду відпустки.

Таким чином, позивач відповідно до уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на його користь суми вказаної винагороди: за жовтень - 5219,45 грн., за листопад - 6006,09 грн., за грудень - 4458,79 грн.

У судове засідання позивач не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача до суду не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідно до вказаних вище нормативно-правових актів винагорода надається виключно за безпосередню участь в антитерористичній операції, проте позивач перебував на лікарняному у період з 03.12.2014 по 12.12.2014. Також позивач просить стягнути винагороду за участь в АТО за жовтень 2014 року у розмірі 5219,45 грн., з урахуванням матеріальної допомоги. ГУМВС України в Луганській області вважає вказану вимогу позивача такою, що суперечить вимогам законодавства з наступних підстав, та відповідно до ст.. 13 Закону України « Про оплату праці», зазначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до постанови КМУ від 04 червня 2014 №158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, встановлено, що починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менше ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. На підставі чого зазначає, що до складу місячного грошового забезпечення працівника ОВС не входить матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань чи матеріальна допомога на оздоровлення, що мають разовий характер, тому вказані кошти не повинні входити до складу винагороди, яка нараховується та сплачується за участь в АТО. Відповідно до довідки № 54/16938 від 08.04.2016 позивачу вже була нарахована та сплачена матеріальна допомога у розмірі 900,00 грн. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності (а.с.33-35).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 у 2000 - 2015 роках проходив службу в Сєвєродонецькому РВ ГУМВС України у Луганській області. 06.11.2015 ОСОБА_1 звільнений з ОВС України у запас ЗС України за п.63 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу №339о/с від 06.11.2015 (а.с.8).

Відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 №98 позивач перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 22.07.2014 по 30.09.2014 (а.с.37-39).

Згідно з наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 07.06.2015 №158 майора міліції ОСОБА_1, начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Сєвєродонецького МВ включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 01.10.2014 (а.с.40-42).

На підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 17.11.2015 №321 позивача виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 07.11.2015 (а.с.43-45).

Згідно з довідкою ГУ МВС України у Луганській області від 12.08.2015 року № ВДЗ/8841/А та від 19.01.2015 року №ВДЗ/1340/А ОСОБА_1 в період з 22.07.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с.7, 9).

Довідкою від 21.04.2016 №54/16950, що видана Головою ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.О. Запорожцевим та членом ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.І. Рябовою, підтверджується, що дійсно у період з 01.07.2014 по 31.12.2014 позивач перебував у відпустках з 21.07.2014 по 16.08.2014 та з 03.12.2014 по 12.12.2014, на лікарняному не перебував (а.с. 32).

Судом також встановлено, що грошове забезпечення позивачу з жовтня по грудень 2014 року виплачувалось без винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, в жовтні розмір грошового забезпечення склав - 5219,45 грн., з яких 900 грн. складає суму матеріальної допомоги.

Вказані обставини підтверджуються довідкою від 08.04.2016 №54/16938, виданою Головою ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.О. Запорожцевим та членом ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.С. Волковою (а.с.10).

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ №158 та Наказу МВС України №719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу №719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Однак, з додатку 26 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 вбачається, що одноразова допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тому відповідно до вимог наказу №719 від 23 липня 2014 року МВС України вона не може бути врахована при обчисленні винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Враховуючи факт виплати матеріальної допомоги в жовтні 2014, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1, оскільки виплата матеріальної допомоги має разовий характер, тому вона не може враховуватися до сум місячного грошового забезпечення, з яких нараховується винагорода.

З урахуванням періодів перебування позивача у відпустці, суд приходить до висновку, що в грудні 2014 року позивач брав участь в заходах АТО лише 21 добу, оскільки однією з умов виплати винагороди є безпосередня участь в антитерористичній операції. Таким чином, розрахунок позивача суми винагороди за грудень 2014 є правильним: 6582,02 грн (сума грошового забезпечення за грудень 2014) : 31 добу = 212,32 грн (добові) х 21 добу = 4458,79 грн (а.с.31).

В задоволенні частини уточнених вимог позивача щодо стягнення суми винагороди за жовтень 2014 року в розмірі 5219,45 грн з урахуванням 900 грн. - розміру матеріальної допомоги слід відмовити, належною до сплати за цей період є сума винагороди - в розмірі 4319,45 грн.

На підставі викладеного, позивачу підлягає виплаті сума за жовтень 2014 - 4319,45 грн; за листопад 2014 - 6006,09 грн; за грудень 2014 - 4458,79 грн; а всього - 14784,33 грн вказаної винагороди, яку для відновлення порушеного права позивача на її отримання необхідно стягнути з відповідача.

Доводи представника відповідача про те, що для виплати вказаної винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат і на теперішній час бюджетних коштів для виплати за минулий час немає, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно частин 1,2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Виплата позивачу сум вказаної винагороди тривала не один місяць, тому суд керуючись п.1) ч.1 ст.256 КАС України, вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення цих сум за один місяць.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (з відповідними змінами, що діяли на час пред'явлення позову), за таких обставин розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог ст.94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області (, адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 93400, АДРЕСА_1), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції: за жовтень 2014 - 4319,45 грн; за листопад 2014 - 6006,09 грн; за грудень 2014 - 4458,79 грн; а всього - 14784,33 грн вказаної винагороди (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 33 копійки).

В задоволенні іншої частини уточнених позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, а саме за листопад 2014 року в розмірі 6006,09 (шість тисяч шість гривень дев'ять копійок) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 16 травня 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян