Справа № 826/5716/15
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ К/800/32136/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Пателі Лізинг" до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа -Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними і скасування приписів та постанови за касаційною скаргою Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ТОВ "Пателі Лізинг" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ), третя особа - Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація).

Просило визнати протиправними та скасувати приписи Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 лютого та від 16 березня 2015 року щодо нього, а також постанову цього ж органу від 03 березня 2015 року № 41-14 про застосування до нього штрафних санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини у розмірі 170000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що вказані приписи та постанова, на його думку, відповідачем були винесені без дотримання вимог чинного законодавства, що призвело до порушення його прав на ухвалення суб'єктом владних повноважень щодо нього законних і обґрунтованих актів з урахуванням усіх фактичних обставин, які мають значення при їх прийнятті.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного дміністративного суду від 17 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнані протиправними і скасовані приписи Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 лютого 2015 року № 184/п. та від 16 березня 2015 року № 186/п.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 березня 2015 року № 41-14 про накладення штрафних санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини в розмірі 170 000 гривень 00 копійок.

Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процессуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів вказує на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у лютому 2015 року службовими особами Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) був проведений огляд пам'яток місцевого значення "Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпра", "Культурний шар Подолу ІХ-ХVІП", під час якого виявлено факт здійснення ТОВ "Пателі Лізинг" робіт з будівництва 13-ти поверхового житлово-офісного комплексу на земельній ділянці по вул. Нижній Вал, 27-29, яка розташована на території зазначених пам'яток.

За результатами огляду пам'яток місцевого значення складено акт від 18 лютого 2015 року № 60, в якому зазначено, що забудовником - ТОВ "Пателі Лізинг" допущено правопорушення у сфері охорони культурної спадщини.

Зокрема, що останнім перевищено гранично допустиму висоту і поверховість житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом по вул. Нижній Вал № 27-29 у Подільському районі м. Києва, проект будівництва 13-ти поверхової житлово-офісної будівлі Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не погоджувався, дозвіл на виконання робіт ТОВ "Пателі Лізинг" не надавався.

Земляні роботи на пам'ятці археології місцевого значення виконано без зареєстрованого Управлінням дозволу на проведення археологічних досліджень.

Також днем раніше службовими особами Управління був складений й акт огляду земельної ділянки на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі міста Києва від 17 лютого 2015 року, в якому зазначено, що ця земельні ділянка розташовується у Центральному історичному ареалі міста та на території пам'ятки ландшафту історії місцевого значення "Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпра", на території пам'ятки археології місцевого значення "Культурний шар Подолу ІХ-ХVІП ст." в межах археологічної охоронної зони та зони регулювання забудови першої категорії.

Ця земельна ділянка віднесена до категорії земель історико-культурного призначення місцевого значення і на ній проводяться роботи з будівництва 13-ти поверхового житлово-офісного комплексу. /

Проект будівництва зазначеної будівлі в Управлінні охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не погоджувався, дозвіл на виконання робіт ТОВ "Пателі Лізинг" не надавався.

Земляні будівельні роботи на пам'ятці археології місцевого значення виконані без зареєстрованого в Управлінні дозволу на проведення археологічних досліджень.

У зв'язку із порушенням абзацу 1 статті 22, частини третьої статті 24, абзацу 2 частини першої статті 26, частини третьої статті 32 Закону України від 08 червня 2000 року № 1805-ІІІ "Про охорону культурної спадщини" (далі - Закон № 1805-ІІІ) на адресу ТОВ ТОВ "Пателі Лізинг" внесено припис від 18 лютого 2015 року № 184/п, яким було запропоновано:

- припинити будь-які роботи на земельній ділянці до отримання необхідних документів для здійснення робіт на пам'ятках місцевого значення;

- надати до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на розгляд науково-проектну та дозвільну документацію на проведення робіт за вказаною адресою;

- отримати письмовий дозвіл Управління на виконання робіт.

Про виконання припису повідомити Управління до 18 березня 2015 року.

За результатом розгляду матеріалів про порушення позивачем законодавства України у сфері охорони культурної спадщини (акту огляду від 17 лютого 2015 року, акту про вчинення правопорушення від 18 лютого 2015 року № 60, припису від 18 лютого 2015 року № 184/п) посадовою особою Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 03 березня 2015 року винесена постанова № 41-14 про накладання штрафу за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини, якою до ТОВ "Пателі Лізинг" застосовано штрафні санкції у розмірі 170000 грн.

Крім того, Управлінням на адресу ТОВ "Пателі Лізинг" за результатами повторного огляду пам'яток місцевого значення "Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпра", "Культурний шар Подолу ІХ-ХVІП" 16 березня 2015 року було винесено повторний припис № 186/п, яким позивачеві запропоновано негайно припинити будь-які роботи на земельній ділянці до отримання необхідних документів для здійснення робіт на пам'ятках місцевого значення, про виконання якого необхідно було повідомити відповідача до 18 березня 2015 року.

Також судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що ТОВ "Пателі Лізинг" на підставі договору оренди від 28 грудня 2005 року, укладеного з Київською міською радою, здійснюється будівництво житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі м. Києва.

ТОВ "Пателі Лізинг" у встановленому порядку видано відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт від 28 листопада 2012 року № 4.

Між ним та Державним підприємством "Центр археології Києва Інституту археології НАН України" 12 жовтня 2007 року укладено договір № 57-07, за умовами якого Товариство доручило, має забезпечити та оплатити проведення стаціонарного археологічного дослідження ділянки забудови по вул. Нижній Вал, 27-29 у м. Києві, а Державне підприємство зобов'язалося провести таке дослідження у межах зазначеної ділянки.

Інститут археології НАН України в межах своїх повноважень надав позивачеві лист-погодження від 11 березня 2008 року № 125-49-125/25 до проекту будівництва житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у м. Києві за умови проведення археологічних досліджень ділянки будівництва та укладання угоди щодо неї, а також довідку-дозвіл від 30 листопада 2010 року № 17-4А-125/01, в якій вказав на відсутність заперечень проти проведення земляних робіт на ділянці забудови по вул. Нижній Вал, 27-29 у м. Києві, за умови виконання археологічного нагляду під час проведення цих робіт, який забезпечує Державне підприємство "Центр археології Києва Інституту археології НАН України" згідно з договором від 12 жовтня 2007 року № 57-07.

Відповідну проекту документацію стосовно об'єкту будівництва було розроблено Творчою архітектурною майстернею "Бабич" та погоджено у встановленому порядку, у тому числі й з Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (лист-погодження від 18 грудня 2009 року № 15-14632), Головним управлінням охорони культурної спадщини від 17 березня 2008 року № 127, Державною службою з питань національної культурної спадщини від 05 березня 2008 року № 694 та рекомендовано до затвердження ДП "Укрдержекспертиза", позитивний комплексний висновок від 12 червня 2009року № 21/271 буд.

Державною службою з питань національної культурної спадщини позивачеві було надано лист від 02 грудня 2010 року № 22-3554/35 (дійсний до 31 грудня 2010 року), в якому зазначено про відсутність заперечень проти виконання будівельних земляних робіт для будівництва житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом по вул. Нижній Вал, 27-29 в Подільському районі м. Києва.

Аналогічна згода Державною службою з питань національної культурної спадщини позивачеві надавалася й листом від 04 січня 2011 року № 22-1/35 терміном дії до 31 грудня 2011 року. Земляні роботи на об'єкті будівництва проводились по 13 серпня 2011 року.

У 2011 році позивач отримав позитивний висновок ДП "Укрдержбудекспертиза" від 03 червня 2011 року № 691-201/БЦ у частині коригування проекту та лист-дозвіл Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на коригування документації Київської міської державної адміністрації від 07 жовтня 2010 року № 001-1008, яким позивачу дозволялося коригування проекту в частині зміни техніко-економічних показників житлово-офісного комплексу, в тому числі збільшення поверховості житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі м. Києва.

У зв'язку із цим позивач 04 листопада 2011 року звернувся до Міністерства культури України за погодженням в установленому порядку коригування проекту "Житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі м. Києва".

За результатами розгляду цього звернення Міністерство культури України погодило проектну документацію щодо коригування проекту будівництва житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом по вул. Нижній Вал, 27-29 в Подільському районі міста Києва. А також, позивачу було надано позитивний висновок ДП "Укрдержбудекспертиза" від 15 травня 2012 року № 691-2010/ЦБ комплексної державної експертизи щодо розгляду проектної документації по проекту "Будівництво житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі м. Києва" (коригування) з технічними показниками, зокрема, щодо будівництва 12-ти поверхів.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що будівельні роботи ТОВ "Пателі Лізинг" на земельній ділянці у м. Києві по вул. Нижній Вал, 27-29 здійснювалися на підставі відповідних дозвільних документів, а перевірка цього Підприємства, за наслідками якої були прийняті вказані оспорювані приписи та постанова, суб'єктом владних повноважень була здійснена неправомірно.

Крім того, приписи про усунення порушень законодаства у сфері охорони культурної спадщини та постанова про накладення штрафу прийняті неуповноваженою на те особою.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням понять, які містяться у статті 1 Закону № 1805-ІІІ, об'єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; охорона культурної спадщини - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини; предмет охорони об'єкта культурної спадщини - це характерна властивість об'єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об'єкт визнається пам'яткою; зони охорони пам'ятки (далі - зони охорони) - це встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно із пунктом 1 Положення про Міністерство культури України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 388/2011, Міністерство культури України є Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

У статті 5 Закону № 1805-ІІІ визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток національного значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, дозволів або з відхиленням від них; погодження документації із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони культурної спадщини; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Пунктом 1 частини першої статті 6 вказаного Закону передбачено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини.

Частина перша статті 22 та частина третя статті 24 Закону № 1805-ІІІ містять у собі заборони, зокрема щодо знесення, зміни, заміни, переміщення (перенесення) на інші місця пам'яток, їхніх частин, пов'язаних з ними рухомого та нерухомого майна, а також у частині зміни призначення пам'ятки, її частин та елементів, вчинення написів, позначок на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

За правилами, встановленими у частині першій статті 26 Закону № 1805-ІІІ консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт та пристосування пам'яток, консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

За змістом частини першої статті 30 Закону № 1805-ІІІ органи охорони культурної спадщини зобов'язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам'ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, згідно з частиною третьою статті 32 Закону № 1805-ІІІ, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини першої статті 34 та частини першої статті 35 Закону № 1805-ІІІ землі, на яких розташовані пам'ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації, та проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт на території пам'ятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць, а також дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, під водою, здійснюються за дозволом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, що видається виконавцю робіт - фізичній особі, і за умови реєстрації цього дозволу у відповідному органі охорони культурної спадщини.

Частиною третьою статті 37 цього ж Закону визначено, що з метою захисту об'єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що будівельні роботи у зоні історико-культурного значення можуть здійснюватися суб'єктами господарської діяльності тільки на підставі проектної документації, погодженої з органами охорони культурної спадщини, і відповідного дозволу такого органу.

При цьому, органи охорони культурної спадщини є контролюючими органами і уповноважені здійснювати контроль за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства в галузі охорони культурної спадщини, зокрема шляхом проведення перевірок та оглядів.

Однак, при здійсненні такого контролю вони мають дотимуватися вимог чинного законодавства, яким регламентовано порядок здійснення перевірок, і застосування до суб'єкта господарювання, який допустив порушення вимог законодавства в сфері охорони культурної спадщини, таких заходів реагування, як внесення на його адресу припису про усунення таких порушень та накладення штрафних санкцій, може здійснюватися не на підставі результатів огляду місцевості (будь-яких інших об'єктів), а виключно за результатами перевірки суб'єкта господарювання, оскільки лише в межах перевірки суб'єкта господарювання, наявності або відсутності у нього відповідних документів, можливо зробити висновок про наявність або відсутність порушень вимог законодавства з боку суб'єкта господарювання, діяльність якого перевірялася.

Спеціальним законом, який регулює відносини у цій сфері, є Закон України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

Статтею 2 цього Закону його дію поширено саме на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII) перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Обмеження проведення перевірок контролюючими органами, як такі, що регламентовані Законом, мають обов'язковий характер для призначення і здійснення будь-яких перевірок, за винятком перевірок, зазначених у цьому пункті.

Судами першої та апеляційної інстанції у цій справі встановлено, що відносно ТОВ "Пателі Лізинг" службовими особами Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) А. Печінкіним і Є. Купрієнко була здійснена саме перевірка господарської діяльності після огляду пам'яток місцевого значення та земельної ділянки. Факт проведення перевірки був визнаний й представником відповідача безпосередньо в судовому засіданні під час апеляційного провадження.

Проте, перевірка була проведена без дотримання вимог Закону України № 877-V, положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 76-VІІІ та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", тобто без дозволу (видання Кабінетом Міністрів України відповідного розпорядження) на проведення такої перевірки.

Є необґрунтованим посилання Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у касаційній скарзі у частині того, що до правовідносин, які виникли між сторонами, не можуть бути застосовані норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки лише за результатами перевірки суб'єкт владних повноважень міг прийняти оскаржувані приписи та постанову.

Крім того, факт здійснення перевірки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнала представник Управління.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № № 1805-ІІІ приписи органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов'язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

Компетенція відповідача передбачена Законом № 1805-ІІІ та Положенням про Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28 вересня 2005 року № 1805 (далі - Положення про Управління охорони культурної спадщини) із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 05 грудня 2012 року № 2177.

У відповідності до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Згідно з пунктами 7.14, 7.33, 8.4 Положення про Управління охорони культурної спадщини Управління видає розпорядження та приписи щодо охорони пам'яток, щодо припинення робіт на пам'ятках та їх територіях, щодо відновлення пам'яток. Таких повноважень під час видання приписів як вимога надати будь-яку дозвільну документацію та/або вимога отримати письмовий дозвіл відповідача на виконання робіт - ні Законом № 1805-ІІІ, ні Положенням про Управління охорони культурної спадщини не передбачено, що додатково, окрім інших зазначених вище підстав, підтверджує неправомірність видання оскаржуваного припису від 18 лютого 2015 року № 184/п.

Крім того, підпунктом 4 пункту 12 Положення про Управління охорони культурної спадщини визначено, що приписи видає начальник Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Оскаржувані приписи не відповідають зазначеним вимогам, оскільки видані не начальником Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а іншою посадовою особою, у зв'язку з чим вони не можуть бути визнані правомірними.

Обгрунтованими є висновки судів попередніх інстранцій й про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафних санкцій винесена неуповноваженою на те особою.

Згідно з положеннями статті 44 Закону № 1805-ІІІ відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції: за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам'ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за недодержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам'яток, у тому числі тих вимог, що передбачені охоронними договорами, умисне доведення їх до стану руйнації - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за неподання, несвоєчасне подання або подання явно недостовірної інформації про виявлені у процесі земляних, будівельних, шляхових, меліоративних та будь-яких інших робіт об'єкти культурної спадщини - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ухилення власника пам'ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору або за порушення ним режиму використання пам'ятки - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 45 Закону № 1805-ІІІ визначено, що фінансові санкції, передбачені статтею 44 цього Закону, накладаються керівником, заступниками керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, головою чи заступником голови обласної, районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, головою чи заступником голови відповідної місцевої ради після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення.

Із змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що особа, яка її підписала, є відповідним суб'єктом в розумінні частини першої статті 45 Закону № 1805.

Посилання у касаційній скарзі на делегування Київською міською державною адміністрацією начальнику Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повноважень щодо накладення фінансових санкцій шляхом зазначення таких в Положенні № 1805 не приймаються до уваги, оскільки це суперечить частині першій статті 45 Закону № 1805.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності проведення службовими особами Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) перевірки, винесення приписів про усунення порушень законодапвства та накладання на позивача штрафних санкцій, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процессуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року в адміністративній справі за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пателі Лізинг" до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація), про визнання протиправними і скасування приписів та постанови - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.