Справа № 808/1323/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1323/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року

Справа № 808/1323/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000361/2 від 27.10.2015;

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними.

В судове засідання представник позивача не з’явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі в порядку письмового провадження, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та Nolan Seafoods UK Ltd, Шотландія, укладено контракт №212F/2015N від 05.06.2015 (далі-контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж – обрізки лосося морожені.

Відповідно до інвойсу компанії Nolan Seafoods UK Ltd №5 від 14.09.2015 товар постачався за ціною 0,50 доларів США за кг, на умовах FCA Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 26.10.2015 позивачем засобами електронного зв’язку до митного посту «Запоріжжя – центральний» Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/019033, відповідно до якої заявлена митна вартість товару у розмірі 152710,80 гривень (тобто 11,75 грн. або 0,52 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №212F/2015N від 05.06.2015;

- інвойс №5 від 14.09.2015;

- калькуляція постачальника від 14.09.2015;

- прайс-лист від 11.09.2015;

- пакувальний лист б/н від 14.09.2016;

- довідка про транспортні витрати б/н від 01.10.2015;

- міжнародна товарно-транспортна накладна №0817040 від 01.10.2015;

- договір оренди транспортних засобів №1/2013 від 02.01.2013 з додатковою угодою;

- договір міжнародного транспортного експедирування №2015МЭ/5Л від 19.01.2015;

- дублікат ветеринарного свідоцтва від 05.10.2015 серії ЄРД-00 №090913;

- ветеринарний (санітарний) сертифікат від 18.09.2015 №2015/9/10;

- сертифікат походження №PA2134094 від 18.09.2015;

- лист постачальника про виробничі потужності б/н від 15.06.2015;

- зразок маркування від 12.10.2015;

- сертифікат якості №2-2015 від 14.09.2015;

- лист постачальника б/н від 22.09.2015 щодо правил складання експортної декларації;

- фінансова довідка позивача №06/02-1385 від 12.10.2015.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган за результатами розгляду поданих документів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

- згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) який був наданий до митного оформлення має містити відомості щодо умов продажу товару, зокрема, характер тари та упаковки, відомості про країну виробництва/походження, виробника товару. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 11.09.2015 не містить інформації про виробника, відомості про країну виробництва/походження, відсутня інформація щодо особливостей стану товару (наявність/відсутність харчових домішок та приправ);

- наявні розбіжності в складових вартості, що зазначені в п.5.1 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N та в калькуляції від 14.09.2014, а саме, згідно пункту 5.1 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N вартість товару включає вартість упаковки, маркування, доставки, у відповідності до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки і збори у країні продавця, натомість згідно калькуляції від 14.09.2015 вартість товару включає вартість сировини, заморожування, пакування, маркування, витрати на транспортування, маржу компанії та інші витрати. Крім того, в вартість товару включаються витрати на доставку відповідно до умов Інкотермс, хоча на умовах FCA такі витрати додаються окремо;

- в інвойсі від 14.09.2015 №5 у графі «Умови оплати» вказано, що відстрочка платежу протягом 15 днів від дати відвантаження з Клайпеди. CMR №0817040 датовано 01.10.2015. Але до митного оформлення не надано жодного документа для підтвердження здійснення оплати;

- в інвойсі від 14.09.2015 №5 відправником зазначено Nolan Seafoods UK Ltd., Craigshaw Drive, West Tullos Industrial Estate, Aberdeen, Aberdeenshire, AB12 3AN, Scotland, натомість згідно даних зазначених в митній декларації відправником визначено іншу особу, а саме зазначено – UAB «Green Transport». Але згідно п.1.2 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N «відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару».

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 26.10.2015 направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надання наступних додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

27 жовтня 2015 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: висновок Запорізької ТПП №ОИ-511 від 05.10.2015; додаткову угоду до контракту №212F/2015N від 05.06.2015; лист постачальника б/н від 27.10.2015 з інформацією про бухгалтерський облік, правила складання калькуляції та прайс-листа; лист постачальника б/н від 15.09.2015 про експедитора товару.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб’єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: висновок Запорізької ТПП №ОИ-511 від 05.10.2015; додаткову угоду до контракту №212F/2015N від 05.06.2015; лист постачальника б/н від 27.10.2015 з інформацією про бухгалтерський облік, правила складання калькуляції та прайс-листа; лист постачальника б/н від 15.09.2015 про експедитора товару.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару, крім того вони надані не в повному обсязі.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем до митного оформлення документи мають розбіжності, які не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, став висновок митного органу, крім іншого, про те, що згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) який був наданий до митного оформлення має містити відомості щодо умов продажу товару, зокрема, характер тари та упаковки, відомості про країну виробництва/походження, виробника товару. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 11.09.2015 не містить інформації про виробника, відомості про країну виробництва/походження, відсутня інформація щодо особливостей стану товару (наявність/відсутність харчових домішок та приправ).

Суд зазначає, що подання прайс-листа до митного оформлення є не обов’язковим в силу приписів ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а тому прайс-лист не є документом, за яким митним органом повинна перевірятися заявлена митна вартість імпортованого товару.

Крім того, слід звернути увагу, що висновок митного органу на недоліки у поданому позивачем прайс-листі базується виключно на припущеннях, оскільки чинне законодавство України не містить закріплених вимог щодо форми та змісту прайс-листа, а посилання митного органу на невідповідність поданого прайс-листа загальноприйнятій світовій практиці не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо правильності визначення заявленої митної вартості імпортованого товару.

Щодо встановленої розбіжності «наявні розбіжності в складових вартості, що зазначені в п.5.1 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N та в калькуляції від 14.09.2014, а саме, згідно пункту 5.1 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N вартість товару включає вартість упаковки, маркування, доставки, у відповідності до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки і збори у країні продавця, натомість згідно калькуляції від 14.09.2015 вартість товару включає вартість сировини, заморожування, пакування, маркування, витрати на транспортування, маржу компанії та інші витрати. Крім того, в вартість товару включаються витрати на доставку відповідно до умов Інкотермс, хоча на умовах FCA такі витрати додаються окремо», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що вказана розбіжність не стосується числових показників заявленої митної вартості та жодним чино не може мати вплив на визначення її розміру, а лише може свідчити про обставини виконання сторонами досягнутих домовленостей.

Крім того, судом встановлено, що позивачем додатково до митного оформлення було надано лист компанії Nolan Seafoods UK Ltd від 27.10.2015, в якому зазначено, що в калькуляції б/н від 14.09.2015 детально зазначено всі складові вартості товару, в т.ч. заморожування та маржа компанії. Такі складові вартості як «оформлення супровідних документів» та «податки та збори», зазначені в п.5.1 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N, входять в «інші витрати» та зазначені в п.3 калькуляції б/н від 14.09.2015.

Також, у вказаному листі компанією Nolan Seafoods UK Ltd зазначено, що витрати на транспортування, зазначені в калькуляції б/н від 14.09.2015, передбачають вартість доставки продукції від виробника до пункту завантаження у м. Клайпеда.

Стосовно розбіжності «в інвойсі від 14.09.2015 №5 у графі «Умови оплати» вказано, що відстрочка платежу протягом 15 днів від дати відвантаження з Клайпеди. CMR №0817040 датовано 01.10.2015. Але до митного оформлення не надано жодного документа для підтвердження здійснення оплати», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14.10.2015 між позивачем та Nolan Seafoods UK Ltd укладено додаткову угоду до контракту від 05.06.2015 №212F/2015N, в якій сторони дійшли згоди про зміну умови оплати товару за інвойсом №5 від 14.09.2015, а саме визначено умови оплати: відстрочка платежу протягом 30 днів від дати відвантаження з м.Клайпеда.

А отже, у позивача був відсутній обов’язок подавати до митного оформлення платіжне доручення, на підтвердження оплати за поставлений товар, оскільки строк на здійснення оплати встановлений додатковою угодою, на момент митного оформлення товару, не сплив.

Щодо встановлено розбіжності «в інвойсі від 14.09.2015 №5 відправником зазначено Nolan Seafoods UK Ltd., Craigshaw Drive, West Tullos Industrial Estate, Aberdeen, Aberdeenshire, AB12 3AN, Scotland, натомість згідно даних зазначених в митній декларації відправником визначено іншу особу, а саме зазначено – UAB «Green Transport». Але згідно п.1.2 контракту від 05.06.2015 №212F/2015N «відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару», суд зазначає наступне.

Представником позивача до матеріалів справи надано лист компанії Nolan Seafoods UK Ltd. від 15.09.2015, в якому зазначено, що компанія UAB «Green Transport» є відправником товару за дорученням Nolan Seafoods UK Ltd., та здійснює відправлення безпосередньо із м. Клайпеда, Литва.

Крім того, вказана розбіжність не стосується числових показників заявленої митної вартості та жодним чино не може мати вплив на визначення її розміру, а лише може свідчити про обставини виконання сторонами досягнутих домовленостей.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою, оскільки з цією обставиною закон пов’язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 21-591а15.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав у митного органу для витребування додаткових документів у зв’язку з неподанням платіжного доручення та/або додаткової угоди, разом з тим, додатково поданими документами позивачем було усунуто виявлену розбіжність, що митним органом враховано не було при прийнятті оскаржуваних рішень.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основними та другорядними методами з розрахунку 0,8 доларів США за кг (МД 209120000/2015/834519 від 29.08.2015).

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-511 від 05.10.2015 відповідно до якого вартість, протягом серпня – вересень 2015 року, обрізки лосося морожені (Salmo Salar), вид пакування – картонний короб по 10 кг, країна походження Великобританія, умови поставки FCA Клайпеда, Литва, складала мінімальна 0,49 доларів США за кг та максимальна 0,53 доларів США за кг. Позивачем імпортувався товар обрізки лосося морожені, на умовах поставки FCA Клайпеда, Литва, за ціною 0,52 доларів США за кг, що відповідає цінам на вказаний товар на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000361/2 від 27.10.2015.

Судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість гривень 00 коп.), присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко