Справа № 820/7132/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 820/7132/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі Ларіній П.Є.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника1-го відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецінжинірінг-Постач до Головного управління ДФС у Луганській області, Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Індустріальної обєднаної Державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа: Державна фіскальна служба України про зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 позовну заяву Товариства з обмеженої відповідальністю «Спецінжинірінг-Постач» до Головного управління ДФС у Луганській області, Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа Державна фіскальна служба України про зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми для подальшого розгляду передано до Луганського окружного адміністративного суду, справу прийнято до провадження Луганського окружного адміністративного суду згідно з ухвалою від 08.12.2015.

Позивач, з урахуванням уточнення адміністративного позову від 08.02.2016 (а.с.202-209 т.1), просить суд:

- зобовязати Головне управління ДФС у Луганській області поновити у КОР суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414,00 грн., відновити податковий кредит у розмірі 319 414,00 грн. та занести його до облікової картки платника податку;

- стягнути з Алчевської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області шкоду, завдану позивачу незаконною бездіяльністю в сумі 107 073,55 грн.;

- стягнути з Індустріальної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області шкоду, завдану позивачу незаконною бездіяльністю в сумі 198 244,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2014 у справі № 11518/10/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2015, скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 09.09.2010 № /0, від 09.09.2010 № /0, які були винесені на підставі акту перевірки ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова 09.09.2010 про визначення суми податкового зобовязання з ПДВ в загальному розмірі 24064,00 грн. (основний платіж 18511,00 грн., штраф 5553,00 грн.) та про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 319 414,00 грн.

28.12.2014 після набрання законної сили зазначеним рішенням позивач направив до Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяву з вимогою покласти у КОР суму 319 414,00 грн. на картку платника податку, яка отримана адресатом 06.01.2015, відповіді на яку надано не було. У звязку з відсутністю відповіді на заяву позивачем направлено запити від 26.01.2015 до податкових органів м. Старобільска, м. Лисичанська та Індустріальної ОДПІ у м. Харкові з питанням, де знаходиться податкова справа підприємства, оскільки за час знаходження справи у суді підприємство змінило адресу реєстрації з м. Харкова на м. Алчевськ.

Позивач отримав відповідь від Індустріальної ОДПІ від 03.02.2015 № 1592/10/20-36-18-02-16, згідно з якою підприємство обслуговується Старобільською ОДПІ, куди була спрямована податкова справа 03.02.2015.

08.05.2015 позивачем отримано відповідь ГУ ДФС у Луганській області № 39/10/12-32-10-02/11, відповідно до якої на даний час поновлення у КОР суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість є технічно неможливим.

Таким чином, з січня 2015 року позивач не може скористатися своїм законним правом поновити у КОР суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у звязку з чим у підприємства ростуть борги, на дану суму нараховуються штрафні санкції. Позивач не може брати довідки про відсутність боргів перед бюджетом, приймати участь у державних закупівлях та займатися нормальною господарською діяльністю.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди з посиланням на статтю 625 Цивільного кодексу України обґрунтовано тим, що оскільки відповідачем-3 безпідставно винесено 09.09.2010 податкові повідомлення-рішення, на підставі яких вже пять років позивач намагається повернути справедливість, за весь час позивач зазнав майнову шкоду, яка полягає у інфляційних процесах та відсотках за користування коштами підприємства. Відповідач 2 також повинен сплатити позивачу відшкодування шкоди, оскільки з березня 2015 року, коли ухвала Вищого адміністративного суду України від 19.01.2015 по справі № К/800/1240/15 вже була винесена, нічого не зробив для поновлення у КОР суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Позивачем наведено розрахунок відсотків за користування коштами за формулою:

(відсотки) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100%/ 365 днів х (кількість днів).

Позивач просить стягнути з Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відсотки за використання коштів за період з 09.09.2010 (винесення податкового повідомлення-рішення) по 28.02.2015 (переведення позивача на обслуговування до Алчевської ОДПІ) у сумі 42 897,73 грн. (319 414,00 грн. (сума боргу) х 3,00% (процентна ставка) / 100%/ 365 днів х 1634 дні (з 09.09.2010 по 28.02.2015).

З Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області позивач просить суд стягнути відсотки за використання коштів за період з 01.03.2015 (орієнтовний строк надходження податкової справи) по 21.12.2015 у сумі 7 770,94 грн. (319 414,00 грн. (сума боргу) х 3,00% (процентна ставка) / 100% / 395 днів х 296 дні (з 01.03.2015 по 21.12.2015).

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення збитків від інфляції з Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області в сумі 155 346,99 грн. за період з 09.09.2010 по 28.02.2015, та з Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області в сумі 99 302,61 грн. за період з 01.03.2015 по 21.12.2015. Відповідний розрахунок наведено в тексті позовної заяви.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені в позовній заяві, та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надали відзиви на заперечення від 12.01.2016 (а.с.178-179 т.1), в якому з посиланням на статті 625, 1173, 1174 Цивільного кодексу України зазначено, що позивач має право на відшкодування завданої йому шкоди, оскільки за пять років гроші знецінилися інфляцією та не були своєчасно занесені до облікової картки платника. Також надали суду пояснення, в яких не заперечували факту поновлення в КОР позивача суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414,00 грн., відновлення податкового кредиту в розмірі 319 414,00 грн. та занесення його до облікової картки платника податку, що відбулося в лютому 2016 року.

Представник відповідача -1 Головного управління ДФС у Луганській області ОСОБА_3 надала заперечення проти уточненого позову від 21.03.216 (а.с. 8 9 т.2), в яких зазначила, що 09.02.2016 в ІКП платника по коду БК 14010100 проведено поновлення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно декларації від 19.07.2010 № НОМЕР_1 за червень 2010 року у сумі 319 414 грн. по податковому повідомленню-рішенню від 09.09.2010 № /0 операцію 16Т «Виключення з обліку сум за повідомленням-рішенням В1», в результаті чого в ІКП виникла переплата в сумі 319 414 грн. На підставі викладеного просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Як представник відповідача - 2 Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області ОСОБА_3 надала заперечення проти позову від 29.02.2016 (а.с. 235-238 т.1), в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на такі обставини.

Позивачем здійснено розрахунок інфляції та відсотків за користування коштами з 03.02.2015, що стало підставою для позовних вимог у вигляді стягнення з Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області шкоди, завданої незаконною бездіяльністю, в сумі 107 073,55 грн. Проте облікова справа та інші документи щодо адміністрування податків та зборів надійшли до Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області лише 28.01.2016 за вх. № 50/10.

Також відповідач - 2 зазначив, що положення статті 625 ЦК України, якими обґрунтовано позовні вимоги про відшкодування шкоди, розповсюджуються виключно на цивільно-правову відповідальність боржника в межах невиконання договору. Приписами частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України встановлено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Представник відповідача - 3 Індустріальної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до судового засідання не прибув. До суду надіслав заперечення проти позову від 09.02.2016 (а.с.214-216 т.1), в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позивача з Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було переведено в автоматичному режимі за новим місцезнаходженням до Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області 08.07.2014, облікова справа надіслана 16.07.2014 та повернута 01.09.2014 відділенням Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта». На виконання норм наказу Міністерства фінансів України від 09.01.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів», наказу ДФС України від 07.11.2014 № 256 «Про переміщення та закінчення простою» відповідач 03.02.2015 направив облікову справу зі всіма додатками до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області.

Щодо вимог про відшкодування шкоди відповідач зазначив, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю. Позивач вважає, що саме через винесення податкового повідомлення-рішення від 09.09.2010 підприємство зазнало майнову шкоду. Проте винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення є дією, а не бездіяльністю, тому позовні вимоги є неправомірними. Справу просив розглянути за їх відсутності.

Представник третьої особи Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 надала заперечення проти позову від 21.03.2016 (а.с.8-9 т.2), в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд, приймаючи рішення в цій справі, керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецінжинірінг-Постач» є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Алчевської міської ради 15.03.2004, № запису 1 384 107 НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 406057 (а.с.45-46 т.1) та довідкою АБ № 536876 з ЄДРПОУ, виданою управлінням статистики у місті Алчевську 02.08.2012 (а.с.47-48 т.1).

Сторони не заперечують того факту, про що надали усні пояснення, що на день розгляду справи в суді ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» перебуває на обліку в ДПІ у м. Кременчуг ГУ ДФС України у Полтавській області.

Відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2014 у справі № 11518/10/2070, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 (а.с. 18-22 т.1), адміністративний позов ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» до Індустріальної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання податкових повідомлень-рішень недійсними задоволено, скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Харкова від 09.09.2010 № /0, від 09.09.2010 № /00 (а.с. 12-17 т.1).

Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2015 у справі № 11518/10/2070 (К/800/1240/15) Індустріальній ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 (а.с. 23- 24 т.1).

Харківським окружним адміністративним судом та Харківським апеляційним адміністративним судом в ході розгляду справи № 11518/10/2070 встановлено, що на підставі акту перевірки ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова 09.09.2010 безпідставно винесено податкове повідомлення-рішення № /0 та № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 319 414,00 грн., та як наслідок було скасовано судовим рішенням (а.с.13 т.1).

Отже, з урахуванням прийнятих судових рішень щодо скасування ППР від 09.09.2010№ /0 та № /0, позивач мав право на поновлення в КОР зазначеної в позові суми бюджетного відшкодування з часу набрання чинності рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду з 17.12.2014. Представникам Індустріальної ОДПІ м. Харкова своєчасно стало відомо про прийняте судом рішення з часу набрання законної сили судового рішення, оскільки їх представник приймав участь в судовому засіданні (а.с.18-22 т.1).

Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління ДФС у Луганській області поновити у КОР суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414,00 грн, відновити податковий кредит у розмірі 319 414,00 грн та занести його до облікової картки платника податків, суд зазначає наступне.

Судом установлено, що 20.01.2015 позивач звернувся до начальника Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області з запитом вих. №20/01-1 про надання інформації, в якому просив повідомити дійсну дату відправлення облікової справи платника податків за новим місцем реєстрації та копію документу (повідомлення) про вручення (доставку) облікової справи та документів платника податків до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (а.с.27 т.1), на який відповідачем -3 надано відповідь від 03.02.2015 № 1592/10/20-36-18-02-16, де зазначив, що облікова справа з всіма додатками направлена до Старобільської ОДПІ 03.02.2015 (а.с. 28 т.1).

Також позивач звернувся з заявами від 05.03.2015 № 05/03/1 до Головного управління ДФС у Луганській області, ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області та ДПІ у м. Старобільську ГУ ДФС у Луганській області, в яких просив врегулювати питання покладання на особову картку грошових коштів в розмірі 319 414,00 грн., на які підприємство має право згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2015 у справі № К/800/1240/15 (а.с.32-33 т.1).

ГУ ДФС у Луганській області надало відповідь від 13.03.2015 № 1241/12-09-18-16, в якій повідомило, що заява позивача від 05.03.2015 № 05/03-1 разом із супровідним листом передана до Алчевської ОДПІ (а.с.34 т.1).

Також у листі від 08.05.2015 № 39/10/12-32-10-02/11 ГУ ДФС у Луганській області повідомило позивача, що в інформаційній системі «Податковий блок» - «Апеляційне та судове оскарження» відсутні відомості щодо результату розгляду судом адміністративного позову ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» до Індустріальної ОДПІ м. Харкова про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.09.2010 № /0, № /0, у звязку з чим в КОР платника податків не поновлено суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414 грн. по податковому повідомленню рішенню від 09.09.2010 № /0. Після проведення ДФС України роботи щодо заміни даних в ІС «Податковий блок», ТОВ «Спецінжинірінг Постач» буде поновлено у КОР суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 319 414 грн. по податковому повідомленню-рішенню від 09.09.2010 № /0, про що платника податків буде повідомлено додатково (а.с. 41 т.1).

30.04.2015 ГУ ДФС у Луганській області спрямовано до ДФС України запит на заміну даних ІС «Податковий блок» підсистеми «Податковий аудит», «Облік платежів» щодо відображення у системі «Податковий аудит» - «Апеляційне та судове оскарження» для опрацювання податкових повідомлень-рішень від 09.09.2010 № /0, № /0 та поновленню у КОР ТОВ «Спеінжинірін-Постач» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 319 414 грн. по податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № /0 від 09.09.2010 у сумі 24064 грн. (а.с. 161-162 т.1).

08.05.2015 відповідачем на адресу позивача направлено листа № 39/10/12-32-10-02/11, в якому проінформовано про направлення вищезазначеного запиту на заміну даних ІС «Податковий блок» до ДФС України (а.с. 164 т.1).

Судом установлено, що справу ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» відповідно до листа від 03.02.2015 № 594/7/20-36-18-02-15 «Про передачу справи» передано Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області до Старобільсько ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області (а.с.26 т.1).

Супровідним листом від 28.01.2016 № 628/8/12-30-11 Старобільська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області передала справу ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» (справа (реєстраційна частина) на 176 арк., справа (звітна частина) на 18 арк., довідка про стан розрахунків з бюджетом на 1 арк., довідка щодо судових справ на 1 арк., супровідний лист від 03.02.2015 № 594/7/20-36-18-08-15 на 1 арк.) до Алчевської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (а.с.13 т.1).

З листа Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 18.03.2016 № 188/10, на обліку в якій позивач перебуває з 01.02.2016, та облікової картки платника ПДВ ТОВ «Спецінжинірінг-Постач» вбачається, що поновлення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414 грн. згідно з декларацією від 19.07.2010 № НОМЕР_1 здійснено Алчевською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (а.с. 18-19 т.2).

Таким чином, в ході судового розгляду справи порушене право позивача відновлене Алчевською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, на обліку в якій перебував позивач до 01.02.2016, предмет позову в частині зобовязання Головного управління ДФС у Луганській області поновити у КОР суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 319 414,00 грн., відновити податковий кредит у розмірі 319 414,00 грн. та занести його до облікової картки платника податків - на теперішній час відсутній, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачається.

Що стосується позовних вимог про стягнення шкоди, завданої позивачу бездіяльністю, з Алчевської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області в сумі 107 073,55 грн.; з Індустріальної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в сумі 198 244,72 грн., суд зазначає таке.

Як вбачається з позову та підтверджено матеріалами справи, позивач станом на 17.12.2014 (час набрання судовим рішенням законної сили) вже перебував на обліку в Алчевській ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, яка знаходилася в тимчасовому простої відповідно до наказу ДФС України № 265 від 07.11.2014. Повноваження її тимчасово виконувала Старобільська ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області.

Як встановлено судом податкова справа позивача до 03.02.2015 перебувала в розпорядженні Індустріальної ОДПІ м. Харкова, з 03.02.2015 до 01.01.2016 - у Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, а з 28.01.2016 у Алчевської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області.

Відповідно до наказу ДПС України від 24.12.2012 №1197 з 01.01.2013 в органах ДПС усіх рівнів введено в експлуатацію систему „Податковий блок.

Відповідно до п.п.2.2 п.2 цього наказу зобовязано керівників структурних підрозділів ДПС України, Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, Департаменту розвитку та модернізації ДПС, головам ДПС в АР Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, Центрального офісу забезпечити своєчасне внесення, актуалізацію та обробку даних в ІС "Податковий блок".

Таким чином, даним наказом введено обовязок відповідачів щодо поновлення в КОР суми бюджетного відшкодування на підставі рішення суду на час виникнення відповідного права у позивача.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 №1588 затверджено Порядок обліку платників податку і зборів.

Відповідно до п.10.4 цього Порядку процедури переведення платника податків шляхом взяття на облік/зняття з обліку (зміни основного місця обліку) розпочинаються та проводяться контролюючими органами у разі надходження хоча б одного з таких документів:

відомостей державного реєстратора про внесення змін до відомостей про місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

заяви за формою № 1-ОПП або за формою № 5-ОПП із позначкою «Зміни», поданої платником податків до контролюючого органу за новим місцезнаходженням.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі - Індустріальна ОДПІ м. Харкова, Алчевська ОДПІ - не мали можливості здійснити дії щодо поновлення в КОР суми бюджетного відшкодування на підставі рішення суду, оскільки Індустріальна ОДПІ м. Харкова на час набрання чинності судовим рішенням вже не мала повноважень щодо адміністрування податків позивача у звязку з його перереєстрацією до Алчевської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області на той час. А Алчевська ОДПІ знаходилась у простої, податкову справу позивача отримала лише 28.01.2016, і вже здійснила необхідні дії щодо поновлення прав позивача.

Крім того, заявлена позивачем до відшкодування сума матеріальної шкоди, що завдана йому бездіяльністю другого та третього відповідачів, яка полягала у не поновленні у КОР належних сум бюджетного відшкодування, складається з інфляційних втрат та відсотків за використання коштів, як про це зазначив позивач.

Відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобовязання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди, що завдана бездіяльністю субєкта владних повноважень це вид цивільно-правової відповідальності, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є іншим видом цивільно-правової відповідальності. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних повязано з невиконанням або неналежним виконанням цивільно-правових зобовязань та є заходом цивільно-правової відповідальності, і не розповсюджуються на спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди фіскального органу перед платником податків.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» від 06 серпня 2014 року № 311 передбачено реорганізацію територіальних органів Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби.

Тому суд вважає належним відповідачем у справі Індустріальну обєднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, яка на день розгляду справи продовжує виконувати функції Індустріальної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення шкоди, завданої позивачу бездіяльністю відповідачів, з Алчевської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області в сумі 107 073,55 грн.; з Індустріальної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в сумі 198 244,72 грн.

У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Спецінжинірінг-Постач до Головного управління ДФС у Луганській області, Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Індустріальної обєднаної Державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Державна фіскальна служба України про зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 23 травня 2016 року.

Суддя ОСОБА_4