Справа № 2а-13394/12/0170/27
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/800/22315/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у сумі 3842,30 гривень, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим звернулося в суд з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 узгодженої суми заборгованості в розмірі 3842,30 гривень, в тому числі: по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 3672,30 гривень та по фінансових санкціях в розмірі 170 гривень.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що органи Пенсійного фонду України у питанні щодо стягнення недоїмки мають альтернативне право або направити вимогу про її сплату до відповідного підрозділу державної виконавчої служби, або звернутися до суду. У справі, що розглядається, Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим направило вимогу про сплату недоїмки до органу державної виконавчої служби, таким чином реалізувавши одну із двох альтернативних можливостей стягнення недоїмки.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ визначено обов'язок платників єдиного внеску, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону № 2464-VІ суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За змістом частини 4 статті 25 Закону № 2464-VІ територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці 6 цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Аналіз наведеної норми права дає підстави дійти висновку, що вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Таке рішення може бути оскаржено в суді, якщо особа, яка звертається до суду, вважає, що її права, свободи або інтереси порушено.

Мовне тлумачення частини 4 статті 25 Закону № 2464-VІ дає підстави вважати, що орган Пенсійного фонду України має право звернутися до суду із позовом про стягнення недоїмки у випадках, коли він не має достатніх даних для ухвалення власного рішення з цього питання.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судами попередніх інстанцій, позивач направив вимогу від 6 вересня 2012 року № Ф-621с про сплату боргу в розмірі 3842,30 гривень на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим від 2 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача цих коштів, а отже, Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим використало одну із двох наданих йому можливостей.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з того, що вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, і при її наявності повторне звернення до суду про стягнення заборгованості не допускається, оскільки є рішення з цього ж питання суб'єкта владних повноважень, ухвалене в межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2012 року та ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у сумі 3842,30 гривень - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.