Справа № 821/3733/15-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р.м. ОдесаСправа № 821/3733/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шеметенко Л.П.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

апелянта - ОСОБА_2

представника апелянта - ОСОБА_3 (договір від 07.12.2015 року)

представника відповідачів - Кучерявого О.С. (довіреності від 15.12.2015 року,

17.02.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 року №411о/с в частині звільнення ОСОБА_2 прапорщика міліції з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування міста Херсон УМВС, зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області поновити ОСОБА_2 у званні прапорщика міліції на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування міста Херсон УМВС та перевести його на роботу старшого сержанта поліції Головного управління Національної поліції Херсонської області, зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області внести запис до трудової книжки щодо його звільнення та стягнути з Головного управління Національної поліції Херсонської області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.05.2015 року до дати винесення судового рішення у справі.

В обґрунтування позову зазначено, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулось з грубим порушенням вимог чинного законодавства, без належного повідомлення про наступне вивільнення та без урахування переважного права на залишенні на роботі і бажання працювати в лавах органу поліції. Зазначені обстави свідчать, що позивача безпідставно не прийнято на роботу в органи поліції, а оскаржуваний наказ є протиправним, у зв'язку із чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 22.05.2007 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 року №411 о/с прапорщика міліції ОСОБА_2 - інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування міста Херсон УМВС звільнено за пунктом 63 «з» (за скороченням штатів) (а.с. 5).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не скористався своїм правом на подання заяви про його прийняття на службу в органи поліції у порядку та строки, визначені Законом, звільнення зі служби у зв'язку із скороченням штату відбулось на підставі та у спосіб, що передбачені спеціальним законодавством, отже позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 року №580-VIІI «Про Національну поліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

Отже при вирішенні цього спору пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

За правилами ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ.

Статтею 18 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ втратив чинність із набранням законної сили Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до п. 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України від 02.07.2015 року №580-VIІI набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI опублікований у виданні «Голос України» 06.08.2015 року за №141-142, набрав чинності 07.11.2015 року.

Враховуючи правила п. 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015 року.

Так, пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, про наступне звільнення через скорочення штатів зі служби в органах внутрішніх справ позивач попереджений в силу Закону.

При цьому, колегія суддів враховує, що вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця.

Відповідно до п.п. 9, 10, 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналіз наведених правових норм показав, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI.

Разом з цим, як вірно встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, доказів того, що позивач виявив або виявляв бажання на прийняття його на службу до поліції з 06.08.2015 року до 06.11.2015 року відсутні.

Не виявлення бажання на прийняття на службу до поліції у встановлений Законом термін фактично підтверджується і доводами позивача про його очікування щодо повідомлення самим органом про зміну порядку проходження служби за відповідних умов.

Зазначені обставини свідчать, що наданим Законом правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліцію позивач не скористався, а отже не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в цьому органі.

Згідно із пп. «з» п. 63 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Колегія суддів зазначає, що пункти 9 та 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року.

Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Разом з цим, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 фактично ліквідовано територіальні органи МВС України в тому числі і Відділення ДАІ з обслуговування міста Херсон УМВС.

Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1388 «Про організаційно-штатні питання» скасовано всі штати та скорочено усі посади в УМВС України у Херсонській області, а отже подальше проходження позивачем служби в цих органах (використання на службі), зобов'язання цей орган вчинити певні дії є неможливим.

Отже висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було звільнено, враховуючи, що станом на 06.11.2015 року позивач не був прийнятий на службу в органи поліції, а спеціальне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не допускає влаштування на службі в органі поліції в порядку переведення, тому оскаржуваний наказ прийнятий на підставі та у спосіб, передбачені Законом, у повній мірі відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, оскільки чинним законодавством України встановлено спеціальні умови щодо працевлаштування на службу до органу поліції, фактично ці умови реалізуються на волевиявленні особи, яка бажає перебувати на цій службі, позивач не скористався своїм правом на зайняття цієї посади, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звільнення позивача відбулось з дотриманням п.п. 9, 10, 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та пп. «з» п. 63 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, та підстави для скасування оскаржуваного наказу, поновлення позивача на посаді, зобов'язання органу внутрішніх справ вжити заходи щодо переведення на службу до поліції і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку ст. 235 КЗпП України відсутні.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.05.2016 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

Л.П. Шеметенко