Справа № 461/6597/15-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Справа № 876/10438/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Левицької Н. Г.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Тістечка Ю. Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2015 року № 0990/20909/15, винесену першим заступником начальника Львівської митниці ДФС - Марченко Олександром Степановичем.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивачем було вжито заходів щодо повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі України у зв'язку з його поломкою та знаходженням на ремонті.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0990/20909/15 від 29 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 470 ч. 3 Митного кодексу України.

Зазначену постанову мотивовано тим, що доводи позивача є обґрунтованими, винесення оскаржуваної постанови є неправомірним, оскільки документами щодо поломки автомобіля доведено, що його не вивезення у передбачений Митним кодексом України строк зумовлене поважними причинами.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Львівською митницею ДФС, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення, пояснив, що автомобіль був поламаний, відтак позивач не міг його вивезти з території України, про що в телефонному режимі повідомив Львівську митницю.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити, зазначив, що позивач під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не надав документів, на підтвердження факту поломки автомобіля, також митний орган не був повідомлений про даний факт поломки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою Державної митної служби України у справі про порушення митних правил № 0990/20909/15 громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн. (а.с.6-7).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що 08 травня 2015 року головним державним інспектором відділу оформлення № 2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Голячуком Т. В. складено протокол про порушення митних правил № 0990/20909/15 про те, що 08 травня 2015 року о 22.35 год. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який слідував з Республіки Польща в Україну.

Під час проходження митного контролю та здійснення митних формальностей на підставі даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), та орієнтування від 04 березня 2015 року № 13-70-26/13-2442 Львівської митниці ДФС встановлено, що 28 січня 2015 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «ОРЕL Astra» р.н. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит». Станом на 08 травня 2015 року даний транспортний засіб за межі території України не вивезено.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог ст. 460 Митного кодексу України ОСОБА_1 до митного органу не надав.

З огляду на викладене, у вказаному протоколі зроблено висновок, що позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України транзитний строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більше ніж на десять діб, а відтак такі дії мають ознаки порушення митних правил передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

29 травня 2015 року першим заступником начальника Львівської митниці ДФС Марченко О.С. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0990/20909/15, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що вказаний транспортний засіб знаходиться на ремонті, а це у свою чергу відноситься до обставин непереборної сили, що виключає можливість реагування з винесенням постанови про накладення штрафу. У разі настання обставин непереборної сили, особа повинна звернутись на митницю, пояснити причину неможливості вивозу транспортного засобу і надати необхідні документи, які підтверджують дану обставину, що і було зроблено позивачем, однак не взято до уваги працівниками митниці.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Статтею 470 МК України передбачено відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною третьою даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 2 ст. 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 січня 2015 року через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 було ввезено в Україну в режимі транзиту транспортний засіб особистого користування, який зареєстровано на території Республіки Польща - «ОРЕL Astra» р.н. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1.

Позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

Зазначену обставину не заперечує і позивач, однак як він зазначає, автомобіль ним не вивезено у зв'язку з його поломкою.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначені умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

На момент розгляду справи про порушення митних правил позивачем не дотримані умов можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків ним документально не підтверджений такий факт.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у протоколі про порушення митних правил відсутній виклад обставин на які вказує позивач у позові. Разом з тим, цей протокол позивач підписав без застережень, зазначивши, що пояснення надані на додатковому аркуші. Проте, позивачем не надано доказів того, що ним надавалися відповідачу пояснення та документи щодо поломки транспортного засобу.

Оскільки у процесі судового розгляду позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 повідомляв та надавав відповідачу документи щодо наявності обставин, які унеможливлюють вивезення транспортного засобу у визначений строк, такі документи не можуть бути прийняті судом до уваги, так як виходячи зі змісту ст. 2 КАС України, адміністративний суд перевіряє правомірність рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, з урахування тих документів, які були у наявності та про які було відомо суб'єкту владних повноважень під час прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність винесення відповідачами постанови 29 травня 2015 року про порушення митних правил, а суд першої інстанції цю постанову скасував за відсутності законних для цього підстав.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року в справі № 461/6597/15-а - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Н. Г. Левицька

Т. В. Онишкевич

Постанову складено в повному обсязі 23 травня 2016 року.