Справа № 804/8116/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 року справа №804/8116/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

при секретарі судового засідання:Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача Маслянікової І.О.,

представника відповідача Чохелі Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі №804/8116/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА СК» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.07.2015 року звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким просив визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.06.2015 року на загальну суму 973458,00 грн., у тому числі 648972,00 грн. за основним платежем, 324486,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № на загальну суму 760883,75 грн., у тому числі 608707,00 грн. за основним платежем, 152176,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення прийняті з перевищенням повноважень контролюючого органу в порушення вимог п.86.9 ст.86 ПК України. Крім того, позивач вважає, що реальність господарських операцій позивача з Департаментом управління ЖКГ та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ПП «Восток» підтверджена первинними документами, які були надані позивачем до перевірки у повному обсязі, проте, посадовими особами відповідача безпідставно в основу порушення позивачем вимог податкового законодавства покладено акт перевірки ПП «Восток» та встановлено нереальність господарських операцій, тоді як нікчемність та недійсність правочину встановлюється законом, а не актом перевірки податкового органу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №, № від 18.06.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега СК» з 21.01.2010 року зареєстровано як юридична особа за адресою:49000, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Паникахи, буд.2,корп.11, кв. (офіс) 302, перебуває на обліку в ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та обов'язкових платежів до бюджету з 12.06.2012 року, є платником ПДВ та податку на прибуток приватних підприємств, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 13.03.2014 року та відомостями, наведеними в акті перевірки від 25.05.2015 року (а.с. 9 т. 1, а.с.244-245 т. 3).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 23.04.2015 року по 12.05.2015 року податковою інспекцією у зв'язку з отриманням постанови слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 05.01.2015 року, на підставі наказу №327 від 22.04.2015 року, згідно п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності обчислення та своєчасності сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів по взаємовідносинах з Департаментом управління ЖКГ та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ПП «Восток» за період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року, за результатами якої 25.05.2015 року складений акт №1593/22-05/36960432 (а.с.244-271 т.3)

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем:

-п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 ПК України при визначенні податку на додану вартість, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у розмірі 648972,00 грн.;

-п.138.2, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.149.1 ст.149, п.152.1 ст.152 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за 2013 рік, 2014 рік, всього в сумі 608707,00 грн..

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 18.06.2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у загальній сумі 973458,00 грн., в т.ч. за основним платежем 648972 грн., за штрафними санкціями 324486 грн. (а.с.12 том 1);

- форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 760883,75 грн., у тому числі за основним платежем 608707 грн., за штрафними санкціями 152176,75 грн. (а.с.11, об'єднана справа №804/8119/15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог п.86.9 ст.86 ПК України, оскільки вказані норми забороняють контролюючому органу приймати податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки, проведеної на підставі постанови слідчого до набрання законної сили відповідним рішенням суду (обвинувальним вироком, ухвалою про закриття кримінального провадження). При цьому, вказаною нормою передбачено, що матеріали перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку, а тому статус таких матеріалів перевірки та висновків контролюючого органу визначається кримінальним процесуальним законодавством або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Доводи позивача щодо реальності господарських операцій з його контрагентами судом першої інстанції до уваги не брались та не досліджувались, оскільки на думку суду першої інстанції вказані обставини є предметом розслідування у рамках кримінального провадження.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами абз. 4 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Однією з обставин для проведення документальної позапланової виїзної перевірки п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України визначає отримання постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалам и справи, та не оспорюється позивачем, що документальна позапланова виїзна перевірка позивача була призначена контролюючим органом у зв'язку з отриманням постанови слідчого відділу Дніпропетровського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 05.01.2015 року.

У відповідності до вимог п.86.9 ст.86 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) у разі, якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 05.01.2015 року призначено позапланову документальну перевірку позивача в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000499 від 05.08.2014 року за фактом розкрадання бюджетних коштів службовими особами ТОВ «Омега СК» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, (а.с.273-274 т. 3).

Проте, в наведеній вище нормі п.86.9 ст.86 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) зазначено, що предметом кримінального провадження стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється, є податки та/або збори, що не є тотожним бюджетним коштам.

Таким чином, в даному випадку вимоги п.86.9 ст.86 ПК України не є перешкодою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що скасування судом першої інстанції оспорюваних податкових повідомлень-рішень №, № від 18.06.2015 року з тих підстав, що вони прийняті з порушенням вимог п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України, є помилковим.

Стосовно доводів позивача про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень з підстав доведеності реальності господарських операцій з його контрагентами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, що передбачено п.198.1 ст. 198 ПК України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої та виданої податкової накладної.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Колегія суддів зазначає, що для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку в першу чергу перевіряється відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами

З акту перевірки вбачається, що на думку відповідача всі порушення вимог Податкового кодексу України допущені по взаємовідносинам позивача з його контрагентами: Департаментом управління ЖКГ та будівництва Дніпропетровської ОДА та ПП «Восток» в період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Омега СК» та Управлінням ЖКГ та будівництва Дніпропетровської ОДА було укладено договори № 47 та № 48 від 31.05.2012 року на виконання робіт по об'єктам «Реконструкція очисних споруд каналізації м.Синельникове Дніпропетровської області» та Каналізаційні мережі смт.Юр'ївка-реконструкція» (а.с.32-36, 128-132 т.1).

Для виконання робіт за вказаними вище договорами ТОВ «Омега СК» та ПП «Восток» було укладено договори:

- №07/13 від 03.05.2013 року на виконання робіт по об'єктам «Реконструкція очисних споруд каналізації м.Синельникове Дніпропетровської області» та «Реконструкція очисних споруд каналізації смт.Юр'ївка» (а.с.12-14, 15-17, 18-19 т.2),

- №0305/13 від 03.05.2013 року про надання транспортних послуг автомобільним транспортом між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.20-21 т.2 ),

- №05/13 від 20.05.2013 року про поставку товару (будматеріали) між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.22-24 т.2 ),

- №31/05-13 від 30.05.2013 року про поставку товару (будматеріали) між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.25-27 т.2),

- №06/13 від 03.05.2013 року про зберігання (обладнання, запчастин та інших матеріалів) між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.28- 29 т.2),

- договір підряду №0304/13 від 03.04.2013 року між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.30-32 т.2 ),

- №02-09 від 02.09.2014 року про поставку товару між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.33 т.2),

- №01-09/14 від 01.09.2014 року про надання послуг автомобільним транспортом між ПП «Восток» та ТОВ «Омега СК» (а.с.34 т.2),

-договір суборенди №ДНс-94 від 05.07.2013 року між ТОВ «Агора-рент» та ТОВ «Омега» з додатковими угодами (а.с.93-99 т.4),

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано до перевірки та до суду першої інстанції первині документи бухгалтерського та податкового обліку, зокрема:

- довідки вартості виконаних будівельних робіт та зарплати за вересень 2013 року, липень 2013 року (а.с.37-38, 133, т.1);

- акти вартості змонтованого обладнання, придбаного виконавцем робіт за вересень 2013 року, липень 2013 року, жовтень 2014 року, серпень 2013 року, грудень 2014 року (а.с.39, 91-92, 93, 153-154, 188 т.1);

- акти прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року, червень 2013 року, липень 2013 року, жовтень 2014 року, серпень 2013 року, грудень 2014 року (а.с.40-44, 45-76, 77- 90, 94-113, 134-152, 155-187, 189-196 т.1);

- акти прийому-передачі на відповідне зберігання від 04.10.2013 року, від 05.09.2013 року (а.с.126, 200-201 т.1);

- акти вводу в експлуатацію від 04.10.2013 року (а.с.127 т.1);

- акти про проведення приймального гідравлічного іспиту трубопроводу та випробування трубопроводу (а.с.197-199 т.1);

-висновок про технічне обстеження та оцінку стану будівельних конструкцій (а.с.1-11 т.2);

- акт приймання-передачі приміщення в суборенду (а.с.101 т.4);

- перелік майна, переданого за договором суборенди (а.с.102 т.4);

- податкові накладні: від 25.05.2013 року, від 31.05.2013 року, від 28.05.2013 року,

від 30.05.2013 року, від 03.06.2013 року, від 10.07.2013 року, від 18.07.2013 року,

від 05.06.2013 року, від 07.06.2013 року, від 04.06.2013 року, від 06.06.2013 року,

від 30.06.2013 року, від 12.07.2013 року, від 08.08.2013 року, від 23.08.2013 року,

від 06.08.2013 року, від 09.08.2013 року, від 07.08.2013 року, від 05.08.2013 року,

від 02.08.2013 року, від 01.08.2013 року, від 15.08.2013 року, від 16.08.2013 року,

від 28.08.2013 року, від 21.08.2013 року, від 20.08.2013 року, від 19.08.2013 року,

від 01.07.2013 року, від 02.07.2013 року, від 05.07.2013 року, від 09.07.2013 року,

від 11.07.2013 року, від 31.07.2013 року, від 04.07.2013 року, від 03.07.2013 року,

від 08.07.2013 року, від 02.09.2013 року, від 05.09.2013 року, від 03.09.2013 року,

від 23.08.2013 року, від 27.08.2013 року, від 19.08.2013 року, від 29.08.2013 року,

від 22.08.2013 року, від 16.09.2013 року, від 03.09.2013 року, від 22.09.2013 року,

від 26.09.2013 року, від 25.09.2013 року, від 29.09.2013 року, від 18.09.2013 року,

від 10.09.2013 року, від 15.09.2013 року, від 11.09.2013 року, від 23.09.2013 року,

від 04.09.2013 року, від 03.09.2013 року, від 22.09.2014 року, від 26.09.2014 року,

від 25.09.2014 року, від 19.09.2014 року, від 18.09.2014 року, від 10.09.2014 року,

від 15.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 23.09.2014 року, від 04.09.2014 року,

від 03.09.2014 року, від 02.09.2014 року, від 09.09.2014 року, від 16.09.2014 року,

від 05.09.2014 року, від 02.09.2014 року, від 01.09.2014 року, від 08.09.2014 року,

від 17.09.2014 року, від 12.09.2014 року, від 09.10.2014 року, від 10.10.2014,

від 10.09.2014 року, від 24.09.2014 року (а.с.64, 69, 71, 74, 78, 83, 85, 112, 115, 118, 121, 124, 126, 128, 130, 132, 151, 153, 155, 157, 164, 168, 172, 176, 180, 184, 194, 198, 201, 205, 207, 210, 213, 226 т.2; а.с.1,6, 11, 15, 19, 21, 24, 27, 29, 35, 39, 44, 50, 54, 61, 65, 68, 70, 74, 76, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 100,104, 106, 108, 110,112,115,118, 121-125, 131, 133-134,136, 138,140, 142, 144, 146, 148, 150, 153, 156, 159, 162, 165, 168-169, 172, 175, 178-179, 182, 185-188, 192-193, 196, 198 т.3);

- видаткові накладні: від 27.05.2013 року, від 28.05.2013 року, від 30.05.2013 року,

від 03.06.2013 року, від 10.07.2013 року, від 05.06.2013 року, від 07.06.2013 року,

від 06.06.2013 року, від 06.08.2013 року, від 08.08.2013 року, від 09.08.2013 року,

від 07.08.2013 року, від 05.08.2013 року, від 02.08.2013 року, від 13.08.2013 року,

від 13.08.2013 року, від 01.08.2013 року, від 15.08.2013 року, від 16.08.2013 року,

від 21.08.2013 року, від 20.08.2013 року, від 01.07.2013 року, від 02.07.2013 року,

від 05.07.2013 року, від 09.07.2013 року, від 11.07.2013 року, від 04.07.2013 року,

від 03.07.2013 року, від 12.07.2013 року, від 08.07.2013 року, від 02.09.2013 року,

від 03.09.2013 року, від 23.08.2013 року, від 28.08.2013 року, від 27.08.2013 року,

від 19.08.2013 року, від 22.08.2013 року, від 16.09.2013 року, від 22.09.2014 року,

від 26.09.2014 року, від 25.09.2014 року, від 19.09.2014 року, від 18.09.2014 року,

від 10.09.2014 року, від 15.09.2014 року, від 02.09.2014 року, від 01.09.2014 року,

від 03.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 08.09.2014 року, від 09.09.2014 року,

від 05.09.2014 року, від 17.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 16.09.2014 року,

від 12.09.2014 року, від 09.10.2014 року, від 10.10.2014 року, від 24.10.2014 року, (а.с.65, 72, 75, 80, 84, 114, 117, 120, 122, 165, 170, 173, 177, 182, 186, 188, 191-192, 195, 200, 201, 208, 211, 227 т.2; а.с.3, 8, 13, 17, 22, 26, 28, 31, 37, 41, 45-48, 51, 62,67, 71, 75, 77, 97, 102, 107, 109, 111,113, 116, 119, 128-129, 151, 154, 157, 158, 160, 163, 166,170, 173, 176, 180, 183, 189, 195, 199 т.3);

- накладні на внутрішні переміщення (а.с.103-104, 113-114, 116-117, 119-122, 124-125, 127, 129, 131, 133, 135-136 т.4);

- рахунки: від 27.05.2013 року, від 28.05.2013 року, від 30.05.2013 року,

від 03.06.2013 року, від 05.06.2013 року, від 07.06.2013 року, від 06.06.2013 року,

від 06.08.2013 року, від 08.08.2013 року, від 09.08.2013 року, від 07.08.2013 року,

від 05.08.2013 року, від 02.08.2013 року, від 13.08.2013 року, від 01.08.2013 року,

від 15.08.2013 року, від 16.08.2013 року, від 21.08.2013 року, від 20.08.2013 року,

від 01.07.2013 року, від 02.07.2013 року, від 05.07.2013 року, від 09.07.2013 року,

від 11.07.2013 року, від 04.07.2013 року, від 12.07.2013 року, від 02.09.2013 року,

від 03.09.2013 року, від 23.08.2013 року, від 28.08.2013 року, від 19.08.2013 року,

від 22.08.2013 року, від 16.09.2013 року, від 16.09.2013 року, від 15.09.2014 року,

від 23.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 09.10.2014 року, від 10.10.2014 року

(а.с.66, 73, 76, 79, 113, 116, 119, 123, 166, 169, 174, 178, 181, 185, 189-190, 196, 199, 203, 209, 212, 228 т.2; а.с.2, 7, 12, 16, 23, 25, 30, 36, 40,52,63, 66, 72, 73, 78, 98, 101, 126-127, 135, 160, 190, 194 т.3);

- товарно-транспортні накладні від 27.05.2013 року, від 28.05.2013 року,

від 30.05.2013 року, від 03.06.2013 року, від 06.08.2013 року, від 08.08.2013 року,

від 09.08.2013 року, від 07.08.2013 року, від 05.08.2013 року, від 02.08.2013 року,

від 08.08.2013 року, від 12.07.2013 року, від 12.07.2013 року, від 09.07.2013 року,

від 11.07.2013 року, від 12.07.2013 року, від 01.07.2013 року, від 08.07.2013 року,

від 02.09.2013 року, від 03.09.2013 року, від 19.08.2013 року, від 22.09.2013 року,

від 16.09.2013 року, від 19.09.2014 року, від 18.09.2014 року, від 10.09.2014 року,

від 15.09.2014 року, від 02.09.2014 року, від 01.09.2014 року, від 03.09.2014 року,

від 04.09.2014 року, від 08.09.2014 року, від 09.09.2014 року, від 05.09.2014 року,

від 17.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 16.09.2014 року, від 12.09.2014 року,

від 10.10.2014 року, від 11.12.2013 року, від 09.12.2013 року, від 14.08.2013 року,

від 13.08.2013 року, від 10.12.2014 року, від 05.12.2013 року, від 10.12.2013 року,

від 02.12.2013 року, від 11.12.2013 року (а.с.67, 68, 77, 81, 82, 167, 171, 175, 179, 183, 187, 193, 197, 204, 229, 230 т.2, а.с.4, 5, 9,10, 14, 18, 32-34, 38, 42, 43, 49, 53,64, 79, 83, 99, 103, 114, 117, 120, 130, 152, 155, 158, 161, 164,167, 171,174, 177, 181, 184, 191 т.3; а.с.105, 115, 118, 123, 126, 128, 130, 132, 134, 137 т.4);

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 31.05.2013 року, за липень 2013 року, від 05.06.2013 року, від 03.06.2013 року, за червень 2013 року, від 12.07.2013 року,

від 08.08.2013 року, за серпень 2013 року, від 28.08.2013 року , за серпень 2013 року, від 31.07.2013 року, за вересень 2013 року, 29.08.2013 року, від 02.08.2013 року,

від 16.08.2013 року, від 15.08.2013 року, від 23.08.2013 року, від 22.08.2013 року, від 01.08.2013 року, від 03.09.2013 року, від 11.09.2014 року, від 04.09.2014 року,

від 03.09.2014 року, від 02.09.2014 року, від 09.09.2014 року, від 16.09.2014 року,

від 05.09.2014 року, від 10.09.2014 року (а.с.70, 86-109, 125, 127, 129, 131, 134-150, 152, 154, 156, 158-163, 206, 214-219 т.2; а.с.20, 55-58, 69, 81, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 105, 132, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 197 т.3);

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2013 року, за вересень 2013 року (а.с.110 -111, 133, 220-223 т.2, а.с.59-60 т.3);

- договірна ціна на будівництво (а.с.224-225 т.2);

- декларація про готовність до експлуатації об'єкта від 27.04.2016 року (а.с.106-112 т.4).

Крім того, в матеріалах справи наявні виписки банку по особовому рахунку позивача, з яких вбачається рух коштів ТОВ «Омега СК», перерахування коштів за вказаними вище договорами на рахунок ПП «Восток» (а.с.35-57 т.2), картки рахунку по грошовим операціям позивача з контрагентами ПП «Восток», УЖКГ ДОДА (а.с.58-63).

Відповідно листа ПП «Восток» за період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року Приватним підприємством «Восток» надавалися транспортні послуги, підрядні роботи (на об'єктах в м.Синельникове та смт.Юріївка), поставка будівельних матеріалів та послуги зберігання. Виконання підрядних робіт надавалось найманими працівниками ПП «Восток», які мають відповідну кваліфікацію. Зберігання матеріалів відбувалось на складі ПП «Восток», що перебувая в розпорядженні у останнього на підставі договору оренди. Розрахунки між ТОВ «Омега» та ПП «Восток» відбувалися у безготівковій формі, шляхом банківського переказу коштів. Заборгованість відсутня (а.с.231 т.3). До вказаного листа надані копії кваліфікаційних документів спеціалістів - посвідчення на 31 особу (а.с.232-235 т.3).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

Апелянтом в суді апеляційної інстанції не було спростовано того факту, що всі надані позивачем як під час перевірки, так і до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку свідчать про реальні зміни майнового стану платника податків та про збільшення (зменшення) активів та зобов'язань підприємства.

Зміст наданих до суду первинних документів відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вказані документи містять всі обов'язкові реквізити, в тому числі, найменування та обсяги виконаних робіт, підписи уповноважених осіб, що, в свою чергу, засвідчує реальність факту передавання та приймання робіт. Податковим органом в акті перевірки не зазначено доказів порушення позивачем вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Держаної податкової адміністрації України «Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядок їх заповнення» № 165 від 30.05.1997 року.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (ухвала ВАСУ від 20.01.2015 року № К/800/15312/13).

Колегія суддів відзначає, що позивачем - ТОВ «Омега СК» належним чином оформлено господарські правовідносини зі своїми контрагентами, фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належними первинними документами та документами податкової звітності. Господарські операції позивача з контрагентами мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, та як наслідок, формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних, ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платнику податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку передбаченому ст. 183 Податкового кодексу.

Апелянтом в суді апеляційної інстанції не спростовано того факту, що ПП «Восток» зареєстрований як суб'єкт господарювання, перебуває на податковому обліку в податкових органах, в стані припинення не знаходиться.

Згідно акту перевірки контрагент позивача на час здійснення господарських операцій зареєстрований як платник податку на додану вартість в порядку, передбаченому ст. 183 ПК України та слачує його.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій ТОВ «Омега СК» до перевірки були надані перелічені вище документи, які підтверджують фактичне постачання товарів, обладнанняпідприємству та їх оплату, а саме: договори потавки, видаткові накладні, акти приймання-передачі, документи щодо транспортування товарів, виписки банку, які свідчать про товарний та оплатний характер господарських відносин підприємства з контрагентом.

У відповідності до приписів п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 статті 198 ПК України необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток.

В акті перевірки не зазначається про випадки ненадання підприємством під час перевірки первинних документів, як і не зазначено про витребування перевіряючими у позивача під час перевірки будь-яких додаткових документів.

Апелянтом не спростовано того факту, що всі податкові накладні були зареєстровані в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, а також того факту, що вказаний вище контрагент позивача - ПП «Восток» з Єдиного державного реєстру підприємств на час здійснення господарських операцій не виключений, податкову адресу не змінював. Доказів звернення податкових органів до суду з позовами про припинення такої юридичної особи у зв'язку з відсутністю підприємства за податковою адресою та неподанням податкової звітності не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, в постанові від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Такий висновок Верховного суду України узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Булвес проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини в рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, зобов'язання контрагента позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентом.

Податкови орган в акті перевірки позивача дійшов висновку про відсутність реальності господарських операції між позивачем та його контрагентом ПП «Восток».

Проте, апелянтом суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на підтвердження вказаних висновків, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Посилання апелянтів на недійсність правочину, тобто його укладення без наміру створення цивільно-правових наслідків, лише з метою отримання певної преференції, зокрема, права на формування податкового кредиту та формування валових витрат, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні як першої так й апеляційної інстанцій.

З роз'яснень, викладених в пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемними правочинами в сенсі статті 228 Цивільного кодексу України є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази наявності обвинувального вироку в кримінальній справі або відомостей щодо визнання в судовому порядку угод, укладених між позивачем та його контрагентами нікчемними або недійсними.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що в провадженні СВ Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000499 від 05.08.2014 року за фактом розкрадання бюджетних коштів посадовими особами ТОВ «Омега СК» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України ( а.с.78 т.4).

На судовий запит Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом за №37/5-2807 від 06.04.2016 року повідомило, що в провадженні СВ Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області дійсно перебувало кримінальне провадження №0000499 від 05.08.2014 року за фактом розкрадання бюджетних коштів посадовими особами ТОВ «Омега СК», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. 30.09.2015 року у кримінальному провадженні було прийнято рішення про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України ( а.с.78 т.4).

Колегія суддів зазначає, що закриття кримінального провадження відбулось у зв'язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, тобто за реабілітуючими обставинами.

Таким чином, податковим органом без належних доказів та підстав в акті перевірки позивача зазначено про відсутність реальності робіт (послуг), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами, що є тільки припущенням. Відповідачами не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним, оскільки факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції на ту обставину, що позивачем деякі документи надані лише в судовому засіданні, а тому такі документи не можуть бути належними доказами по справі, оскільки при перевірці не надавались, колегією суддів до уваги не приймаються з наступних підстав.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 ПК України, відповідно до якого у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складенні такої звітності.

Адже наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 18.06.2015 року №, №.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог з вказаних у постанові підстав.

У відповідності до статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції постановив правильне по суті рішення, але із помилковим застосуванням норм матерального права, що в свою чергу є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування висновків про задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року апелянту відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у зазначеній справі та відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до норм статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» із змінами, внесенеми Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір в розмірі 974,40 грн. (а.с.3 т.1).

Таким чином, апелянту при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити 1071,84 грн. (974,40 х110% = 1071,84).

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки сплату судового збору було відстрочено до прийняття рішення по справі, суд вважає за необхідне стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1071,94 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі №804/8116/15 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі №804/8116/15 змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду в розмірі 1071 (одна тисяча сімдесят одна) гривня 84 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 20 травня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак