Справа № 802/676/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2016 р. Справа № 802/676/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Пфаннер Агро"

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд, позивач) з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пфаннер Агро" (далі - ТОВ "Пфаннер Агро", відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 59000,00 грн. та пені у сумі 885,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідач у 2015 звітному році не забезпечив виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, в кількості однієї особи, у зв'язку з чим зобов'язаний сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, що викладені письмово та долучені до матеріалів справи, зазначивши, що товариством вжито всіх заходів для того щоб не допустити вчинення господарського правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 21.01.2016 року ТОВ "Пфаннер Агро" подало до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників становить 40 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа. Разом із тим, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 2 особи (а. с. 5).

Оскільки відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості однієї особи, як наслідок, на переконання позивача, повинен сплатити суму адміністративно-господарських санкції у розмірі середньомісячної заробітної плати штатного працівника на підприємстві за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом у розмірі 59000,00 грн.

Крім того, за порушення термінів сплати зазначених санкцій ТОВ "Пфаннер Агро" зобов'язане сплатити пеню у розмірі 885,00 грн., яка розрахована починаючи з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій, тобто з 16.04.2016 по 10.05.2016 (день звернення до суду з цим позовом).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Водночас статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, а якщо працює від 8 до 15 осіб - в розмірі половини середньої річної заробітної плати.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Згідно пункту 2.1 Порядку надання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 (далі - Наказ № 316), інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, згідно діючих положень Наказу № 316 звітність за формою № 3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. При цьому періодичності подачі такої звітності не встановлено, оскільки вона подається не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Так, із матеріалів справи слідує, що ТОВ "Пфаннер Агро" перебуває на обліку у Фонді як підприємство, яке у своїй діяльності використовує найману працю.

При цьому у відповідача в 2015 році середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 40 осіб, серед яких за даними звіту наявний лише один працівник, якому відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, тоді як норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у ТОВ "Пфаннер Агро" становить - 2 особи. Тобто відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості однієї особи.

Разом з тим судом встановлено, що з метою виконання встановленого нормативу на ТОВ "Пфаннер Агро" протягом 2015 року працювала одна особа із встановленою інвалідністю, а саме ОСОБА_3 на посаді водія автотранспортних засобів, що підтверджується наказом про прийом на роботу №85к від 20.07.2012 року. Вказаний факт не заперечується позивачем.

Із матеріалів справи також вбачається, що ТОВ "Пфаннер Агро" для працевлаштування ще однієї особи інваліда було створену посаду перекладача, про існування якої відповідач на протязі 2015 року щомісячно (починаючи з 05.01.2015 року) повідомляв Барський районний центр зайнятості шляхом подачі звітів про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів за формою №3-ПН, копії яких наявні у матеріалах справи.

Крім того, в жовтні 2015 року відповідачем було подано звіт за формою №3-ПН про наявність вакантної посади бухгалтера, на яку можливе працевлаштування інваліда з відповідною освітою та кваліфікацією.

Судом також встановлено, що в грудні 2015 року ТОВ "Пфаннер Агро" з власної ініціативи було працевлаштовано другу особу із встановленою інвалідністю, зокрема на вивільнену посаду механіка прийнято гр. ОСОБА_4, як інваліда третьої групи, що підтверджується Розпорядженням про прийняття на роботу № 000000186/9 від 01.12.2015 року.

Зі змісту наданої Барським районним центром зайнятості інформації від 28.03.2016р. слідує, що в 2015 році відповідач приймав участь в двох семінарах з роботодавцями, де висвітлювалося питання стану та порядку працевлаштування пошукачів роботи, які мають інвалідність. Представники ТОВ "Пфаннер Агро" також були учасниками засідання Круглого столу за участі фахівців служби зайнятості, соціальний партнерів, роботодавців, управлінь соціального захисту населення Барської РДА, де розглядались питання поліпшення сприяння зайнятості осіб з інвалідністю. При цьому жодних відмов відповідача у працевлаштуванні інвалідів з числа безробітних не було (а.с. 8).

Таким чином протягом 2015 року на ТОВ "Пфаннер Агро" була працевлаштована одна особа із встановленою інвалідністю, натомість для працевлаштування ще однієї особи інваліда було створену посаду перекладача, про існування якої відповідач щомісячно повідомляв районний центр зайнятості, що підтверджується матеріалами справи, однак бажаючих на зайняття даної посади не було. Окрім того, наприкінці року відповідачем було оголошено вакантною посаду бухгалтера, на яку можливе працевлаштування інваліда, та з власної ініціативи на посаду механіка працевлаштовано ще одну особу із встановленою інвалідністю.

Тобто відповідачем вживались усі можливі заходи щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб із встановленою інвалідністю, як наслідок, на кінець року, тобто з грудня 2015 року, такий норматив був виконаний та згідно пояснень представника відповідача починаючи з січня 2016 року товариством в повній мірі забезпечується дотримання даного нормативу у кількості двох інвалідів.

За наведених вище обставин суд вважає, що відповідачем повністю виконано вимоги чинного законодавства щодо подання у встановленому порядку інформації про зайнятість і працевлаштування інвалідів до центру зайнятості, при цьому ним вжито всіх необхідних заходів для недопущення господарських правопорушень. Зокрема, на протязі 2015 року, починаючи з січня місяця, відповідач відкрив вакансію для працевлаштування інвалідів, про що повідомив Барський центр зайнятості шляхом подання звіту форми № 3-ПН, та підтверджував цю вакансію до кінця року - по 31 грудня 2015 року, на яку інвалід працевлаштований не був з причин, які не залежали від відповідача. Натомість з власної ініціативи в грудні 2015 року працевлаштував інваліда ОСОБА_4 на посаду механіка.

У свою чергу позивач, дійшовши висновку про необхідність стягнення з відповідача санкцій, помилково не врахував, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини 1 статті 218 ГК України, є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи наявні відомості про виконання відповідачем обовязку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні по створенню кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів та відомості про вжиття ним усіх можливих для цього заходів по інформуванню органів державної влади з питань праці та соціальної політики щодо направлення для працевлаштування інваліда на створене робоче місце, суд приходить до переконання, що ТОВ "Пфаннер Агро" здійснило усі належні заходи для недопущення вчинення ним господарського правопорушення. Залишення на підприємстві вакантним робочого місця для працевлаштування інваліда через відсутність осіб-інвалідів, які б виявили бажання працевлаштуватися не може ставитися в провину відповідачу.

Таким чином в контексті даної спірної ситуації не вбачається вини відповідача у не працевлаштуванні інвалідів, як наслідок, в діях останнього і відсутній склад правопорушення, повязаного із невиконанням нормативу робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31 січня 2011 року, яка згідно ст. 244-2 КАС України є обовязковою для врахування усіма судами загальної юрисдикції при застосуванні подібних норм права.

Враховуючи вище викладене, підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", в сумі 59000,00 грн. відносно відповідача відсутні. Як наслідок відсутні також підстави і для стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій в розмірі 885,00 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович