Справа № 802/347/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 травня 2016 р. Справа № 802/347/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника В.С.,

прокурора: Безпалюка А.О.,

представника позивача: Загороднього В.С.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача управління Укртрансінспекції у Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернувся заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача управління Укртрансінспекції у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 23178,03 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що під час проведення 01.10.2015 року документального габаритно-вагового контролю посадовими особами управління Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Вінницькій області (далі - управління Укртрансінспекції у Вінницькій області) на 106 км автомобільного шляху міжнародного значення М21 (Житомир-Могилів-Подільський) встановлено факт перевезення автомобілем НОМЕР_1 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, відповідно до видаткових накладних №№3789, 5790, 5791 від 30.09.2015 року, виданих ТОВ "Керамейя", без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, зазначеним вище автомобілем під керуванням водія - ОСОБА_3 здійснювалось перевезення цегли з перевищенням фактичного навантаження на одиничну вісь. Дозволена маса - 40 тон, фактична маса склала 41,55 тон.

Зазначене, на думку позивача, підтверджується актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 003185 від 01.10.2015 року, довідкою про результати здійснення габаритно - вагового контролю та чеком №05835 від 01.10.2015 року про результати зважування.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, відповідачем не оскаржена та в добровільному порядку, у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, така набуває статусу заборгованості перед державним бюджетом України. Відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлений позов та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача також підтримав заявлений прокурором позов та просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, свою позицію виклав у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи (а.с.60-62). Крім того, звернув увагу суду на те що, він самостійно вирішив провести зважування на незалежних автомобільних електронних вагах УВК-А-СН70 №1 р., які належать ТОВ "Поділлязалізобетон" м. Вінниця, у результаті чого загальна маса автомобіля склала 37780 кг, що підтверджується копією чеку; також товар транспортувався відповідно до видаткових накладних №№3789, 5790, 5791 від 30.09.2015 року, виданих ТОВ "Керамейя", згідно яких також можна встановити масу товару.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець 04.04.2007 року, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.31-38).

01.10.2015 року на 106 км автомобільного шляху міжнародного значення М21 Житомир-Могилів-Подільський посадовими особами управління Укртрансінспекції у Вінницькій області було зупинено вантажний автомобіль НОМЕР_1 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ФОП ОСОБА_2. Вказане підтверджується Актом від 01.10.2015 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 22).

За результатами зважування транспортного засобу марки DAF XF 95.480 реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2 з вантажем, складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, якою встановлено осьові навантаження (1 ось - 6,400 т, 2 ось - 10,350 т, 3 ось - 9,550 т, 4 ось - 7,300, 5 ось - 7,950 т) та повну масу транспортного засобу (41,55 т) без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України (а.с.19).

Також, 01.10.2015 року управління Укртрансінспекції у Вінницькій області складено Акт №003185 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на автомобільній дорозі, яким встановлено перевезення водієм транспортного засобу ОСОБА_3 вантажу масою 41,55 тон, у той час як нормативно допустима 40 тон, нормативно допустимі осьові навантаження 11/11/22, при цьому перевіркою встановлене фактичне осьове навантаження - 6,4/10,35/24,8, пройдена відстань дорогами загального користування м. Суми - м. Вінниця, всього 506 км (а.с. 20).

Згідно Розрахунку № 185 від 01.10.2015 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідачу була нарахована плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 971,52 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 23178,03 грн. (а.с.21).

Однак, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

08.02.2016 року на адресу Вінницької місцевої прокуратури надійшов лист управління Укртрансінспекції у Вінницькій області № 40/4/59-16, у якому повідомлено, що після спливу 30-денного терміну відповідачем не подано документи, які б підтверджували плату за проїзд великоваговими та (або) великогабаритними транспортними засобами автомобільними дорогами загального користування, згідно Розрахунку № 185 від 01.10.2015 року в сумі 971,52 євро.

Крім того, управління Укртрансінспекції у Вінницькій області просило вжити заходів представницького характеру, щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування. У зв'язку із цим, прокурор звернувся до суду із даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №153 від 29.03.2012 року "Про утворення територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті" утворено юридичну особу публічного права територіального органу Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті - управління Укртрансінспекції у Вінницькій області.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затверджено Указом Президента України від 06.04.2011 року №387/2011, встановлено, що Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України. Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Згідно із пунктом 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, органом державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року №3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, за приписами пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли навантаження на одиночну вісь перевищує 11 тон, здійснюється за спеціальними правилами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

При цьому, відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно статті 1 Закону № 2344-III великоваговим транспортним засобом є транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

При цьому, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Частиною 4 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Аналогічні правила передбачені пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, згідно із якими рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

У відповідності із пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як зазначалось, згідно з актом №003185 від 01.10.2015 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, транспортним засобом, який належить відповідачу, було здійснено перевезення, при якому навантаження на одиночну вісь становила 41,55 тон, при нормативно допустимій 40 тон.

Пунктом 28 Порядку № 879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у пункті 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 31.1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Враховуючи наведене, управлінням Уктрансінспекції у Вінницькій області згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №185 від 01.10.2015 року відповідачу нарахована плату за проїзд в сумі 971,52 євро.

В свою чергу, пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

З огляду на вказане, суд зазначає, що заявлена позивачем сума в розмірі 971,52 євро підлягає стягненню з відповідача в національній валюті та становить 23178,03 грн.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

На момент розгляду справи в суді плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 23178,03 грн. відповідачем не сплачена, а заборгованість перед бюджетом не погашена.

При цьому, пунктом 41 Порядку №879 передбачена можливість оскарження в установленому порядку дій або бездіяльності учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю, проте, як встановлено судом відповідач вказаним правом не скористався, у адміністративному або судовому порядку дії та/або рішення Укртрансінспекції у Вінницькій області не оскаржував.

Вирішуючи питання щодо наявності факту перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень та з'ясування обставин справи, судом поставлено на розгляд питання про виклик свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, які були присутні під час виявлення даного порушення 01.10.2015 року.

У судовому засіданні свідка ОСОБА_3 було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосив Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих питань ОСОБА_3 повідомив, що він був водієм автомобіля НОМЕР_1 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2. Коли авто зупинили працівники управління Укртрансінспекції у Вінницькій області показував їм накладні на транспортовану цеглу та запевняв, що перевантаження не може бути. Від підпису в акті перевантаження відмовився, оскільки не погоджувався із перевантаженням, пройти повторне зважування також відмовився, оскільки вважав, що маса вантажу є допустимою та підтверджується видатковими накладними, наявними у матеріалах адміністративної справи.

У судовому засіданні свідка ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосив Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих йому питань ОСОБА_5 пояснив, що 01.10.2015 року здійснював рейдову перевірку вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення з 28.09.2015 року по 02.10.2015 року, відповідно до направлення на перевірку №007427 від 28.09.2015 року. Під час проведення перевірки було зупинено автомобіль НОМЕР_1 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2. Водій надав три видаткові накладні на транспортування більш, ніж 10000 тис. цегли. Тому виникла підозра, що може бути перевантаження. Коли провели зважування водій ОСОБА_3 відмовився від підпису. Пропонували провести повторне зважування, але він відмовився та зауважив, що не довіряє даним вагам. Проте, через дві години водій повернувся разом із власником та просив здійснити повторне зважування, однак усі документи були уже оформлені.

У судовому засіданні свідка ОСОБА_4 було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосив Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих питань ОСОБА_4 пояснив, що 01.10.2015 року здійснював рейдову перевірку вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення з 28.09.2015 року по 02.10.2015 року, відповідно до направлення на перевірку №007427 від 28.09.2015 року разом із ОСОБА_5 та надав аналогічні пояснення, які уже повідомив свідок ОСОБА_5

Щодо доводів відповідача про неправомірність дій працівників управління Укртрансінспекції у Вінницькій області, які полягають у неврученні позивачу акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2015 року, розрахунку №185 від 01.10.2015 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, та неврахуванні зважування на незалежних автомобільних електронних вагах УВК-А-СН70 №1 р., які належать ТОВ "Поділлязалізобетон", суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що матеріали перевірки позивачу були направлені поштовим відправленням на адресу його проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 12). Проте, конверт повернувся з відміткою відділення поштового зв'язку "За зазначеною адресою не проживає" та проставлений штемпель "23.10.2015". Однак, поштове відправлення, яке надсилалось 05.10.2015 року (а.с.17) управлінням Укртрансінспекції у Вінницькій області та судові повістки про виклик до суду у даній справі відповідачем отримувались, що може свідчити про ухиляння від відповідальності.

Крім того, як уже зазначалось судом, працівники управління Укртрансінспекції у Вінницькій області актом №003185 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на автомобільній дорозі зафіксували перевезення автомобілем НОМЕР_1 з причепом марки ПП, моделі GRAVEN TASKER, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, однак водій даного транспортного засобу ОСОБА_3 після зважування автомобіля відмовився від підписання даного акту, оскільки не погоджувався з результатом зважуванням. Після цього зважування, через певний проміжок часу, відповідач вирішив провести зважування на незалежних автомобільних електронних вагах УВК-А-СН70 №1 р., які належать ТОВ "Поділлязалізобетон" м. Вінниця, у результаті чого загальна маса автомобіля склала 37780 кг, що підтверджується копією чеку. Проте суд, не погоджується із позицією відповідача, адже зважування було проведено через певний період часу після контрольного зважування і відповідач міг розвантажити частину товару.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що водію було роз'яснено право здійснити повторне зважування на незалежним вагах одразу після встановлення перевантаження вантажного автомобіля, але останній відмовився здійснити повторне зважування, що підтверджується поясненнями свідків, зокрема водія ОСОБА_3

Тому, суд погоджується з позицією позивача і відхиляє наведені доводи відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки чинним законодавством України не передбачений механізм примусового стягнення Укртрансінспекцією та її територіальними підрозділами плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у випадку несплати у добровільному порядку, проте несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави, вказане є підставою для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Як встановлено частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до статті 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України (р/р 0002, ГУ ДКСУ у Вінницькій області , призначення платежу 22160100) плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 23178 (двадцять три тисячі сто сімдесят вісім) гривень 03(три) копійки.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна