Справа № 802/236/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2016 р. Справа № 802/236/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

представника позивача Парпальос В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом агрофірми приватне сільськогосподарське підприємство "Ташлик"

до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області та Теплицького районного управління юстиції Вінницької області,

треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 року агрофірма приватне сільськогосподарське підприємство "Ташлик" (далі - АФ ПСП "Ташлик") звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області від 30.12.2015 року, індексний номер 27691190, про реєстрацію права оренди на підставі договору оренди землі, укладеного 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що АФ ПСП "Ташлик" користується земельною ділянкою площею 2,6568 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, на підставі договору оренди від 30.12.2006 року, укладеного з фізичною особою ОСОБА_5 та зареєстрованого 19.03.2008 року у Теплицькому районному відділі Департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК" за № 29. 25.08.2010 року сторонами за договором внесено зміни до договору оренди землі в частині строку дії договіру та розміру орендної плати, які були зареєстровані 16.05.2011 року у відділі Держкомзему у Теплицькому районі Вінницької області за № 00985. Після смерті ОСОБА_5 вищевказану земельну ділянку успадкувала ОСОБА_4, до якої за законом перейшли усі права та обов'язки орендодавця. Однак у січні 2016 року позивачу стало відомо, що 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстровано 30.12.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Етуру Емору Сльотою Мариною Анатоліївною. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди від 30.12.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та АФ ПСП "Ташлик", був чинним.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 93).

Відповідач Теплицьке районне управління юстиції участі в судовому засіданні свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується документально. Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у відсутності його представника чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Частиною 4 статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд і вирішення справи за відсутності відповідачів.

Треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання на виклик суду не з'явились, поважність причин неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відтак, беручи до уваги те, що треті особи були належним чином повідомлені про розгляд справи та без поважних причин у судове засідання не з'явились, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.03.2005 року (а.с. 32) була власником земельної ділянки площею 2,6568 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2).

30.12.2006 року між ОСОБА_5 та АФ ПСП "Ташлик" було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 4 роки 11 місяців (а.с. 9-10). 19.03.2008 року договір зареєстровано у Теплицькому районному відділі Департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК" за № 29 (а.с. 10).

25.08.2010 року між ОСОБА_5 та позивачем укладено зміни до вказаного договору оренди землі, зокрема пункти 8-9 договору викладено у новій редакції і передбачено строк дії договору - 15 років та сплату орендної плати орендарем - в розмірі 1168,27 грн., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 16.05.2011 року такі зміни до договору зареєстровані у відділі Держкомзему у Теплицькому районі Вінницької області за № 00985 (а.с. 11).

Крім того, судом встановлено, що зазначений договір сторонами достроково не розривався, а факт його державної реєстрації підтверджується витягами з Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі, у якій під № 430 внесено записи про реєстрацію 19.03.2008 року договору оренди землі, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 60-63).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2012 року орендодавець за договором ОСОБА_5 померла. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Лужанською Т.В. 14.08.2013 року, спадкоємцем майна, вказаного у заповіті ОСОБА_5, в тому числі земельної ділянки площею 2,6568 га, розташованої на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (кадастровий номер НОМЕР_2), є її донька ОСОБА_4 (а.с. 105).

В подальшому, а саме 17.12.2015 року, тобто ще до закінчення дії строку договору оренди землі від 30.12.2006 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено інший договір оренди землі (а.с. 107-111).

Згідно з рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Етуру Емору Сльоти Марини Анатоліївни, від 30.12.2015 року, індексний № 27691190, проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2, за орендарем ОСОБА_3 (а.с. 95).

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню державного реєстратора, яке є предметом спору у цій адміністративній справі, суд керується наступними мотивами.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції закону чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Етуру Емору Сльота Марина Анатоліївна при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, належним чином не перевірила, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснила повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуація, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові від 29.09.2015 року (справа № 21-760а15).

Вирішуючи по суті даний публічно-правовий спір суд також враховує, що статтею 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Пунктом 37 договору оренди землі від 30.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_5 та АФ ПСП "Ташлик", визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже, суд дійшов висновку, що перехід права власності на земельну ділянку площею 2,6568 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (кадастровий номер НОМЕР_2), від ОСОБА_5 до спадкоємця ОСОБА_4 відповідно до вимог закону та умов договору оренди землі від 30.12.2006 року не зумовив зміну умов чи розірвання такого договору.

Крім того, з моменту успадкування ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 2,6568 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (кадастровий номер ділянки НОМЕР_2) та перебуває у користуванні АФ ПСП "Ташлик", до неї перейшли права та обов'язки орендодавця за договором оренди землі від 30.12.2006 року.

Вказане додатково підтверджує той факт, що договір оренди землі від 30.12.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та АФ ПСП "Ташлик", був чинним, а відтак реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором від 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 державним реєстратором проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря земельної ділянки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Етуру Емору Сльоти Марини Анатоліївни від 30.12.2015 року, індексний номер 27691190, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору оренди землі, укладеного 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Відтак адміністративний позов АФ ПСП "Ташлик" належить задовольнити повністю.

В силу положень ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене і враховуючи те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" Державну реєстраційну службу ліквідовано з покладенням на Міністерство юстиції завдань з реалізації функцій державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Етуру Емору Сльоти Марини Анатоліївни від 30.12.2015 року, індексний номер 27691190, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору оренди землі, укладеного 17.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь агрофірми приватне сільськогосподарське підприємство "Ташлик" (ідентифікаційний код 31857821) сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович