Справа № 804/2599/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 р. справа № 804/2599/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС" про підтвердження обгрунтованості застосування адміністративного арешту майна, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 р., після усунення недоліків подання, було відкрито провадження у справі, та призначено подання до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.05.2016 р.
13.05.2016 р. представником Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області подано письмове клопотання про розгляд подання в порядку письмового провадження.
У судове засідання відповідач не прибув, про дату, час та місце проведення повідомлявся належним чином засобами телефонного звязку, проте, за номером, вказаному в поданні було повідомлено про відсутність зазначеного підприємства. Разом з тим, на адресу відповідача засобами поштового звязку було направлено копію ухвали суду від 11.05.2016 р. про відкриття провадження за поданням.
Відповідно до ч. 8 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.
Враховуючи приписи ст. ст. 122, 128, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, та скорочені терміни розгляду даної категорії справ, суд ухвалив розглянути подання в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали подання, надані письмові докази, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Так, 06.05.2016 р. до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_1 було подано заяву про проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС" щодо порушень законодавства про використання праці, враховуючи, що йому було повідомлено про не офіційне оформлення на роботу на дане підприємство.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, начальником ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було видано наказ від 06.05.2016 року № 540 про проведення фактичної перевірки ТОВ "ДРП "СПЕЦСЕРВІС" з питань дотримання вимог п. 80.6 ст. 80 Податкового кодексу України, в термін з 06.05.2016 року. Разом з тим, 06.05.2016 року також були виписані направлення на проведення перевірки відповідача.
Судом встановлено, що за результатами виходу посадових осіб податкового органу 06.05.2016 р. за юридичною адресою ТОВ "ДРП "СПЕЦСЕРВІС", а саме: м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 53-А. кв. (офіс) 22, було виявлено, що посадові особи підприємства - відсутні. Про встановлений факт складено акти від 06.05.2016 р. за № 541/04-62-13-04/39512541 та № 542/04-62-13-04/3951 2541.
Також, посадовими особами було встановлено, що за юридичною адресою м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 53-А. кв. (офіс) 22, знаходиться і працює інше підприємство, а саме: ТОВ "БК" Будперспектива". Про даних факт працівникам податкового органу було повідомлено директором ТОВ "БК" Будперспектива", пояснення долучені до матеріалів подання.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Порядок та умови допуску до проведення перевірки посадових осіб органів ДПС передбачені ст. 81 Податкового кодексу України.
Зокрема, відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби:
- копії наказу про проведення перевірки:
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непредявлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або предявлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці пят ому цього пункту, не дозволяється.
У відповідності до ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 568 (далі - Порядок № 568).
Пунктом 3.1. Порядку № 568 передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: 1) платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 2) фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 3) платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу доходів і зборів;
Згідно із п. 4.1. Порядку № 568, керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).
Обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу доходів і зборів, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому випадку рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні (п. 4.2. Порядку № 568).
Рішення про застосування арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під розписку: 1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження (п. 4.3. Порядку № 568).

Необхідно звернути увагу, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема в разі недопуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об'єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та інтересів платника податків так і належного здійснення повноважень податковими органами законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює особливий, оперативний, порядок розгляду такого подання та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Як свідчать матеріали справи, посадові особи ДПІ за наявності наказу на проведення перевірки та направлення на перевірку, не були допущені до проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС", про що був складений акт.

Судом встановлено, що заявником дотримано процедуру розгляду та вирішення питання про застосування адміністративного арешту майна ТОВ "ДРП "СПЕЦСЕРВІС", визначених положеннями ст. 94 Податкового кодексу України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 568.

Суд зазначає, що на час розгляду подання, рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.05.2016 року, направлення на проведення перевірки та/або наказ на проведення перевірки, відповідачем не оскаржені ані в адміністративному, ані у судовому порядку, у той час, як положеннями Податкового кодексу України передбачене таке право платника податків, у разі незгоди з винесенням вказаних документів.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи правомірність рішення заявника від 06.05.2016 року, а також те, що відповідачем не надано письмових заперечень щодо підстав відмови у допуску посадових осіб ДПІ до перевірки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом підтвердження обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС" ().

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 183-3, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Подання Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС" про підтвердження обгрунтованості застосування адміністративного арешту майна - задовольнити повністю.

Підтвердити обгрунтованість застосування адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровське регіональне підприємство "СПЕЦСЕРВІС" ().

Відповідно до ч. 8 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3