Справа № 820/1125/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 травня 2016 р. Справа № 820/1125/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кравець О.В.,

представника третьої особи - Кошелевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України, в якому просить суд:

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у видачі мені направлення на працевлаштування під час здійснення прийому 19.02.2016 за вакансією «Спеціаліст державної служби» до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат без направлення мене на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення моєї придатності за станом здоров'я виконувати роботу за спеціальністю «Спеціаліст державної служби» незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у направленні мене 19.02.2016 на роботу за вакансією «Спеціаліст державної служби» до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, умови праці якої можуть не відповідати стану мого здоров'я, підтвердженому медичною довідкою № 265 від 30.01 2015 незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у підборі мені 19.02.2016 роботи за спеціальністю «Спеціаліст державної служби», по якій у мене недостатній досвід роботи та без врахування тривалості мого безробіття незаконними.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач маючи статус безробітного під час чергового прийому 19.02.2016 року у Харківському міському центрі зайнятості отримав направлення на працевлаштування до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. на думку позивача, відповідач під час здійснення прийому 19.02.2016 року навмисно відмовлявся сприяти працевлаштуванню позивача та не врахував під час видачі направлення на працевлаштування стану здоров'я позивача, недостатнього досвіду роботи та без врахування тривалості його безробіття. Позивачем зазначено в адміністративному позові, що під час зазначеного прийому відповідач мав спершу направити його на проходження медичного огляду для встановлення здатності за станом здоров'я виконувати роботу, через те, що у відповідача була наявна медична довідка, в якій наведено рішення ЛКК щодо стану здоров'я позивача. У зв'язку із зазначеними порушеннями прав ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що дії спеціалістів Харківського міського центру зайнятості під час проведення прийому громадянина ОСОБА_1 19.02.2016 року відповідали вимогам чинного законодавства та знаходились у правовій площині. Опрацювання відповідачем вакансій для позивача під час означеного прийому було здійснено у зв'язку з відсутністю в їх характеристиці умов, які протирічили медичній довідці та іншим критеріям безробітного. Таким чином позовні вимоги, на думку відповідача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

Відповідно до наказу від 25.11.2014 року № НТ 141125 позивачу поновлено статус безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.

З наданих під час судового розгляду справи представником відповідача пояснень судом встановлено, що під час прийому 19.02.2016 року, спеціалістом Морозовою О.В. була розглянута вакантна посада «Спеціаліст державної служби» в обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, опрацювання даної вакансії стало можливим у зв'язку з поданням Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат до Харківського міського центру зайнятості звітності "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою №3-ПН за посадою "Спеціаліст державної служби".

Роботодавцем було вказано із наступну характеристику вакансії: робота провідним спеціалістом у відділі нарахування та виплати соціальної допомоги, дана вакансія передбачає роботу щодо введення інформації в відповідній програмі підприємства; 5 - денний робочий тиждень - 8 годин щоденно, характеристика роботи - постійна; умови праці - оптимальні.

Представником відповідача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що оскільки роботодавцем було вказано характеристики умов праці, уповноваженою особою відповідача з врахуванням листа Головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 20», в якому головний лікар зазначив, що визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівки роботодавцем характеристики умов праці.

На виконання п.1.4 розділу 1 «Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості», затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, фахівцем здійснено попередній дзвінок до роботодавця задля з'ясування актуальності вакансії та обговорення можливості проведення співбесіди з безробітним Під час попереднього телефонного дзвінка уповноваженою особою відповідача з'ясовано, що рівень освіти та кваліфікації не мають значення, психоемоційні навантаження на робочому місці відсутні.

У зв'язку з зазначеним відповідачем було видано ОСОБА_1 направлення на працевлаштування.

Проте позивачем під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що відповідачем порушено норми діючого законодавства в частині надання направлення ОСОБА_1 без врахування істотних умов, а саме стану здоров'я, підтвердженому довідкою №265 від 30.01.2015 року, без врахування тривалості безробіття та недостатнього досвіду.

Суд зазначає, що згідно ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю;

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Щодо позовних вимог позивача стосовно визнання дій Харківського міського центру зайнятості у видачі мені направлення на працевлаштування під час здійснення прийому 19.02.2016 за вакансією «Спеціаліст державної служби» до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат без направлення мене на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення моєї придатності за станом здоров'я виконувати роботу за спеціальністю «Спеціаліст державної служби» незаконними, суд зазначає наступне.

За наявною в матеріалах справи медичною довідкою № 265 від 30.01.2015 року, яка видана Харківською міською поліклінікою № 20, встановлено, що позивачу за родом хвороби не рекомендована праця, пов'язана з підйомом вантажів понад 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоємоційним перевантаженням постійно.

В обґрунтування вказаної частини позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не взяв до уваги вищевказану медичну довідку та не направив позивача на медичний огляд для встановлення його здатності до виконання саме зазначеної роботи, а тому підходящою для нього роботою не можна вважати професію за вакансією "Спеціаліст державної служби" в обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Суд зазначає, що відповідачем з метою вирішення питання щодо подальшого працевлаштування позивача, направлено головному лікарю Харківської міської поліклініки №20 запит №502 від 24.06.2015 року, в якому просив надати перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я.

Листом від 07.08.2015 року №943 за підписом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська поліклініка №20" повідомлено відповідача про те, що перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я, не входить до компетенції лікувально-профілактичного закладу і визначити придатність до праці по будь якій професії можливо тільки при вказівці роботодавцем характеристики умов праці.

Представником відповідача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що за технологією прийому, серед інших заходів по сприянню працевлаштуванню, проводяться наступні:

- опрацювання вакансії - спільний розгляд вакантної посади, та попередній дзвінок до роботодавця з уточненням вимог до претендента, уточненням умов праці та згодою на переговори з претендентом. Після дзвінка до роботодавця проводиться співбесіда з клієнтом, і, якщо роботодавець не заперечує, а безробітний згоден на переговори, видається направлення на працевлаштування, про що ставиться відповідна відмітка у додатку до ПК № 1, яка підтверджується клієнтом. У разі відмови роботодавця від переговорів, або незгоди клієнта, ставиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом безробітного;

- перегляд вакансій - під час прийому спільний перегляд з клієнтом варіантів працевлаштування за підходящою для клієнта роботою серед усіх наявних вакансій на час відвідування. При цьому, враховуючи обмежений час прийому, пошук за професіями, який задається, не завжди має позитивний результат.

Таким чином, оскільки умови праці можуть бути визначені тільки за конкретною посадою, з урахуванням стану здоров'я при застосуванні на цій посаді праці конкретного робітника. Це є питанням при переговорах між робітником та роботодавцем.

З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо направлення позивача на працевлаштування під час прийому 19.02.20.16 року "Спеціаліст державної служби" до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Відповідно до ст. 169 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов'язаний за свої кошти організовувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 років.

Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров'я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров'я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну службу", прийняття на державну службу на посаді третьої - сьомої категорій, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Стосовно осіб, які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірки в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції". У разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірки проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду.

Спеціальній перевірці підтягають відомості щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

З врахуванням зазначеного , суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача у спірних правовідносинах.

Щодо позовних вимог позивача стосовно дій Харківського міського центру зайнятості у направленні ОСОБА_1 19.02.2016 на роботу за вакансією «Спеціаліст державної служби» до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, умови праці якої можуть не відповідати стану його здоров'я, підтвердженому медичною довідкою № 265 від 30.01 2015 незаконними, суд зазначає наступне.

Під час прийому 19.02.2016 року та підбору вакансії «Спеціаліст державної служби» в обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат уповноваженою особою відповідача було переглянуто характеристики вакансії та під час здійснення попереднього телефонного дзвінка з'ясовано, що що рівень освіти та кваліфікації не мають значення, психоемоційні навантаження на робочому місці відсутні.

Суд зазначає, що характеристики вакансії розглянуті під час прийому та повідомлені додатково роботодавцем під час попереднього дзвін не дають підстав вважати, що така вакансія може не відповідати стану здоров'я позивача, підтвердженому медичною довідкою №265 від 30.01.2015 року.

Невідповідність стану здоров'я позивача даній вакансії може бути встановлена під час направлення саме роботодавцем робітника на медичний огляд.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправними дій відповідача стосовно підбору 19.02.2016 року роботи за спеціальністю «Спеціаліст державної служби», за якою у позивача відсутня кваліфікація, досвід роботи та без врахування тривалості безробіття, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю соціологія, закінчив Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна у 2005 році. Крім того, позивач також має базову вищу освіту за спеціальністю право, бакалавр, кваліфікація юрист, закінчив Харківський національний університет внутрішніх справ у 2009 році.

Крім того слід вказати, що відповідно до ст. 46 Закону, підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а такої потреба ринку праці.

Згідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 берези 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Згідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та введення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням ринку праці. Для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви (крім осіб, яким до досягнення встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку залишилося два і менше роки) , підходящою роботою також є участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, які відповідають їх освіті, професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями.

Пунктом 22 Порядку № 198, визначено, що підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана зі зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговувань встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати, або і забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Зі змісту письмових заперечень наданих до суду представником відповідача, судом встановлено, що згідно даних з бази ЕІАС.NET останнім місцем роботи ОСОБА_1 є спеціаліст державної служби центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова.

З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача у спірних правовідносинах, а отже відповідачем вчинялись відповідні дії щодо встановлення професії, робота за якою є підходящою позивачу за станом здоров'я. В свою чергу, за наслідком отриманої відповіді лікувального закладу вбачається, що необхідною умовою для визначення можливості праці позивачем на відповідній професії, є вказівка характеристики умов праці саме роботодавцем.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено під час судового розгляду відсутність факту порушення прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України про визнання дій незаконними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.