Справа № 759/14552/15-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівТвердохліб В.А.,
Шурка О.І.,
При секретаріПриходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Святошинського районного суду

м. Києва від 24 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання рішення нечинним та стягнення незаконно утриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, в якому просив визнати нечинними рішення Управління пенсійного фонду в Святошинському районі м.Києва і Головного Управління пенсійного фонду в м.Києві щодо визнання його фізичною особою-підприємцем, тобто працюючим пенсіонером та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва 11 404 грн. 62 коп. незаконно утриманих коштів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» і з його пенсії здійснюються утримання як з працюючого пенсіонера.

Позивач не погоджувався з такими відрахуваннями, у зв'язку із чим неодноразово звертався до пенсійних органів (а.с. 9, 12, 15, 20-21), на що отримував відповіді (а.с. 7, 10-11, 13-14, 16-19, 22).

В матеріалах справи є трудова книжка ОСОБА_5 (а.с. 4-6).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які сформовані 01.07.2014р., відомості про позивача у вказаному реєстрі відсутні (а.с. 8).

На підставі поданих особисто позивачем документів з 04.11.2002р. він є зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що має Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, про видачу якого зроблено запис в журналі обліку реєстраційних справ за №20789 (а.с. 38) і повідомив про це особисто Пенсійний фонд України Святошинського району м.Києва заявою від 07.11.2002р. (а.с. 37).

З 11.11.2002р. за №01904 фізична особа-підприємець ОСОБА_5 перебуває на обліку у контролюючих органів ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, про що вбачається з довідки №340 від 18.09.2014р. про взяття на облік платника податків (а.с. 41), а також має картку суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи (а.с. 42).

У відповіді ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 23.11.2015р. на запит суду першої інстанції зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію №20789 від 04.11.2002р. перебуває на обліку в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві як платник податків з 11.11.2002р.; з 11.11.2002р. по 17.11.2015р. перебував на загальній системі оподаткування; згідно декларацій про доходи, поданих до ДПІ за 2002р., 2003р., 2004р. доходів не отримував; за період з 01.01.2005р. по 17.11.2015р. звітність до ДПІ не надавалась (а.с. 50).

Відповідно до відомостей з реєстру страхувальників ПФУ ОСОБА_5 з 04.11.2002р. рахується таким, що має свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (а.с. 56).

29.04.2014р. Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва направило ОСОБА_5 лист, де зазначено, що у зв'язку із несвоєчасним повідомленням ним про працевлаштування, виникла переплата пенсії та індексації за період з 08.09.2009р. по 30.04.2014р. в сумі 5 812 грн. 43 коп., яка згідно розпорядження начальника управління буде відраховуватись по 20% від розміру пенсії, починаючи з 01.06.2014р. (а.с. 39).

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р., облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно із ст.. 15 Закону, страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Зняття з обліку страхувальника здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, страхувальників - фізичних осіб-підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок страхувальника та проведення остаточного розрахунку, а страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» - за їх заявою після проведення передбачених законодавством перевірок страхувальника, звірення рахунків з ним і проведення остаточного розрахунку.

Після реєстрації платникові збору видається повідомлення за формою згідно додатку 2 Інструкції, яке має позивач (а.с. 41).

Зняття з обліку платника збору проводиться на підставі інформаційного повідомлення органу державної реєстрації про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи за умов, визначених законодавством.

Органи Пенсійного фонду створюють окрему облікову базу платників, які обрали спосіб оподаткування доходів за фіксованим та єдиним податком. Інформацію з цього приводу районні управління Пенсійного фонду отримують в органах Державної податкової адміністрації України на підставі Угоди про інформаційне співробітництво між Пенсійним фондом України та Державною податковою адміністрацією України від 21.04.1999р.

Відповідно до вказаного вище порядку, ОСОБА_5 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва із особистою заявою і Свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи від 04.11.2002р. №20789 стосовно реєстрації його як суб'єкта підприємницької діяльності в органах Пенсійного фонду 07.11.2002р., копія якої є в матеріалах справи (а.с. 37).

У зв'язку із вказаною вище реєстрацією позивача як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва, останній з 04.11.2002р. згідно даних системи персоніфікованого обліку (реєстру страхувальників) зареєстрований як фізична особа-підприємець і як платник збору до Пенсійного фонду.

При цьому, жодних документів, на підтвердження того, що позивач знятий з реєстрації як фізична особа-підприємець до Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва позивачем не надано, а також ним не надано жодних відомостей, з якої дати ним припинено діяльність як фізичної особи-підприємця, що позбавляє відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва припинити утримання з його пенсії.

Крім цього, з 01.07.2004р. набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», на підставі якого був створений Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п.2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004р., відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов'язані подати державному реєстратору відповідно до вимог ст.19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов'язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 відповідних дій не здійснив: не подав відповідачу заяву про включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідні відомості в даному реєстрі щодо позивача відсутні, але це не припиняє його правовий статус як фізичної особи - підприємця, який виник у позивача на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, про видачу якого зроблено запис в журналі обліку реєстраційних справ за №20789 від 04.11.2002р., яке на час розгляду справи є чинним.

Механізм взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджений Постановою Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 27.09.2010р. №21-6, яка набрала чинності 01.01.2011р., відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, шляхом подання заяви.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_5 із зазначеною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва не звертався і не повідомляв відповідача у встановленому законом порядку про припинення ним діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилання апелянта на те, що відповідач - Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва не мав права проводити утримання з його пенсії як з працюючого пенсіонера у зв'язку із тим, що фактично він ніякого доходу від підприємницької діяльності не отримував, до уваги не приймаються, оскільки перевірка наявності доходу застрахованої особи від підприємницької діяльності та його розміру не віднесено до повноважень і компетенції Пенсійних органів.

При цьому, існування у ОСОБА_5 чинного Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи за №20789 від 04.11.2002р., свідчить про збереження за ним права зайняття підприємницькою діяльністю.

Посилання позивача на те, що адвокатська діяльність не є по суті підприємницькою діяльністю, а тому останній не має статусу фізичної особи - підприємця, спростовуються наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи за №20789 від 04.11.2002р. на ім'я позивача.

Стосовно позовної вимоги про визнання нечинними рішення Управління пенсійного фонду в Святошинському районі м.Києва і Головного Управління пенсійного фонду в м.Києві щодо визнання ОСОБА_5 фізичною особою-підприємцем, тобто працюючим пенсіонером, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення відповідачів зазначеного змісту в матеріалах справи відсутні і така форма рішень Пенсійними органами згідно діючого законодавства не приймається, оскільки віднесення особи до такої, що має юридичний статус фізичної особи-підприємця і відповідно працюючого пенсіонера, визначається згідно відповідних документів, які підтверджують існування у страхувальника такого статусу, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи і додаткового винесення Пенсійним органом окремого рішення не потребують.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено про розмежування «визнати незаконним», «визнати протиправним». Незаконними ВАСУ визнає акти індивідуальної дії у справах, які розглядає, як суд першої інстанції).

З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним -індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили, а протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта суб'єктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності). Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта -визнання його нечинним.

Колегія суддів зазначає, що листи-відповіді відповідачів не є нормативно-правовими актами, а тому згідно положень КАС України вимога визнати такі нечинними є некоректною та не може бути задоволена.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Твердохліб В.А.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Твердохліб В.А.

Шурко О.І.