Справа № 812/452/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/452/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.

при секретарі судового засідання: Олійник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача за період жовтень-грудень 2014 року винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, у розрахунку на місяць, а саме: за жовтень - 6176,70 грн., за листопад - 6016,24 грн., за грудень 6535,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період часу з 22.07.2014 року по 30.09.2014 року згідно довідки №ВДЗ/1357/А від 19.01.2015 та в період часу з 01.10.2014 по теперішній час згідно довідки №ВДЗ/8662/А від 11.08.2015 він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

За період жовтень - грудень 2014 року вказана винагорода позивачу не нараховувалася, що підтверджено відповідною довідкою відповідача №54/16941 від 08.04.2016.

У судове засідання позивач не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача до суду не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що згідно до ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України (далі-Кодекс), бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

У свою чергу відповідно до ч. 12 ст. 23 Кодексу, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу, взяття бюджетних зобов'язань, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кодексу, порядок закриття рахунків після закінчення бюджетного періоду здійснюється, не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Казначейство України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету. Порядок закриття рахунків поточного бюджетного періоду та відкриття рахунків наступного бюджетного періоду визначається Міністерством фінансів України. За виняткових обставин Міністр фінансів України може визначити інший термін закриття рахунків, який має настати не пізніш як через п'ять робочих днів після закінчення бюджетного періоду.

Тобто наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 був виданий вже по закінченню бюджетного періоду, а тому ГУМВСУ було позбавлено можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за період з жовтня по грудень 2014 року.

Також позивач просить стягнути винагороду за участь АТО за жовтень 2014 року у розмірі 6176,70 грн. з урахуванням матеріальної допомоги 900,00 грн.

Відповідно до довідки № 54/16942 від 08.04.2016 р. Позивачу у жовтні була нарахована та сплачена матеріальна допомога у розмірі 900,00 грн., а тому на його думку вказана сума повинна входити до розрахунку винагороди за частив АТО.

Вважає вказану вимогу позивача такою, що суперечить вимогам законодавства з наступних підстав, так відповідно до ст. 13 Закон України «Про оплату праці», зазначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Вказаним актом в свою чергу є постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", відповідно до якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки. доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ. Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

В свою чергу вказаний порядок встановлюється наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, яким затверджена Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2.17.1. - Інструкції, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

В свою чергу відповідно до постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, встановлено, що починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На підставі чого зазначає, що до складу місячного грошового забезпечення працівника ОВС не входить матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань чи матеріальна допомога на оздоровлення, тому вказані кошти не повинні входити до складу винагороди яка нараховуються та сплачуються за участь в АТО.

У зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в Сєвєродонецькому МВ ГУМВС України у Луганській області.

Відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 №98 позивач перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 22.07.2014 по 30.09.2014 (а.с.17-19).

Відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 07.06.2015 №158 позивач перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 01.10.2014 (а.с.20-22).

Відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 17.11.2015 №321 позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 07.11.2015

Згідно з довідкою ГУ МВС України у Луганській області від 19.01.2015 року № ВДЗ/1357/А та від 11.08.2015 №ВДЗ/8662/А ОСОБА_1 в період з 22.07.2014 по теперішній час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с.8,9).

Довідкою від 23.05.2016 №54/16995, виданою Головою ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.О. Запорожцевим та членом ліквідаційної комісії О.І. Рябовою підтверджується, що дійсно у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 році позивач у відпустці та на лікарняному не перебував (а.с. 16).

Довідкою, що видана Головою ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області О.О. Запорожцевим та членом ліквідаційної комісії О.С. Волковою, №54/16942 від 08.04.2016 підтверджено той факт, що грошове забезпечення позивачу з жовтня по грудень 2014 року виплачувалось без винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції (а.с.10).

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ №158 та Наказу МВС України №719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу №719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплату винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

При цьому суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що розмір матеріальної допомоги не може входити до складу винагороди, яка нараховуються та сплачуються за участь в АТО відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивачу підлягає виплаті за жовтень 2014 (6176,70 грн-900,00грн) - 5276,70 грн.; за листопад 2014 року - 6016,24 грн., за грудень 2014 року - 6535,91 грн. а всього - 17828,85 грн.

Доводи представника відповідача про те, що для виплати вказаної винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат і на теперішній час бюджетних коштів для виплати за минулий час немає, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з частинами 1,2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Виплата позивачу сум вказаної винагороди тривала не один місяць, тому суд керуючись п.1 ч.1 ст.256 КАС України, вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення цих сум за один місяць.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (з відповідними змінами, що діяли на час пред'явлення позову), то на його користь підлягає стягненню з Державного бюджету України сплачений судовий збір за пред'явлення адміністративного позову у розмірі 188,00 грн., сплачений 11 травня 2016 квитанція №57.

За таких обставин розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог ст.94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області (, адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень 2014 - 5276,70 грн.; за листопад 2014 року - 6016,24 грн., за грудень 2014 року - 6535,91 грн., а всього - 17828,85 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 85 грн.)

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, а саме за грудень 2014 року в розмірі 6535,91 (шість тисяч п'ятсот тридцять п'ять гривень 91 коп.) грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) судовій збір у розмірі 188,00 грн. (сто вісімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Шембелян