Справа № 809/874/14
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Справа № 876/11895/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Х-АДВАНС» до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, треті особи: Гаражний кооператив «Соколи», ОСОБА_1 про скасування рішення за апеляційною скаргою Гаражного кооперативу «Соколи» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Х-АДВАНС» звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, треті особи: Гаражний кооператив «Соколи», ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення № 2761324 від 31.05.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Благого Андрія Михайловича про проведення державної реєстрації прав власності на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний № 1) за ОСОБА_1, відкриття розділу у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи, зобов'язання Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області забезпечити внесення до державного реєстру прав на нерухоме майно відповідного запису про скасування державної реєстрації речових прав на вказаний гараж.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним та скасовано рішення № 2761324 від 31.05.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Благого Андрія Михайловича про проведення державної реєстраціїправ власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на гараж, що розташований: АДРЕСА_2, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1) за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1 відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна. Зобов'язано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області забезпечити внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідного запису про скасування державної реєстрації речових прав на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Із таким судовим рішенням не погодився Гаражний кооператив «Соколи» та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не встановлено дійсний характер правовідносин, що склалися між сторонами, та не визначена суть порушеного права, про захист якого подано позов. Суд без будь-яких підстав вказав, що позивач володіє земельною ділянкою на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2. Також зазначає, що посилання суду першої інстанції на п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703 є неправильним, оскільки даний пункт регулює порядок реєстрації речових прав на новостворений об'єкт нерухомого майна, а не порядок реєстрації речових прав на майно, яке внесено як пай у відповідний кооператив. Крім того, для правильного вирішення справи суд першої інстанції повинен був залучити до розгляду справи належного відповідача Державну реєстраційну службу України та державного реєстратора.

Позивач подав заперечення і просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, так як вважає оскаржуване рішення законним і обгрунтованим.

Предстаники сторін у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ «Х-Адванс» є власником земельної ділянки площею 6,2207 га на підставі державного акта серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 9).

На вказаній земельній ділянці розташований гараж, на який було проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_1, з чим позивач не погоджується.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4228514 від 31.05.2013 року та інформаційної довідки за № 10597512 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 10.10.2013 року, 27.05.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Благим А.М. проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 6, 58).

Вказаний гараж є новозбудованим, реєстрацію права власності на нього здійснено вперше.

Реєстрацію права власності на вказане майно було проведено на підставі таких документів:

- заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3814 від 27.05.2013 року, реєстраційний № 1310261;

- довідки за № 36/01-04 від 10.04.2013 року, виданої ГК «Соколи» про право власності на цей гараж, рік побудови - 2006 рік;

- витягу із протоколу № 7 від 31.03.2013 року про затвердження списку членів/асоці-йованих членів ГК «Соколи», згідно із яким ОСОБА_1 є членом кооперативу, дата вступу до кооперативу - 31.03.2013 року, відомості про об'єкт нерухомого майна - гараж;

- копій паспорта та картки платника податків ОСОБА_1;

- копій паспорта та картки платника податків представника ОСОБА_4;

- витягу з угоди про надання послуг адвокатом від 10.04.2013 року,

- технічний паспорт б/н, виданий 15.04.2013 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації».

що підтверджується карткою прийому зави № 2592679 від 27.05.2013 року та копіями цих документів (т. 1 а.с. 35, 38-42, 49-53).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів 31.05.2013 року відповідач прийняв рішення № 2761324 про державну реєстрацію права приватної власності на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, на підставі чого, видано Свідоцтво про право власності НОМЕР_3 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 42228514 (т. 1, а.с. 56-58).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не були надані державному реєстратору усі документи, що були необхідні для державної реєстрації права приватної власності на гараж, а саме - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку; документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним з шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (стаття 152 Земельного кодексу України).

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

У ст. 3 Закону № 1952-IV визначені засади державної реєстрації прав, відповідно до яких державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно.

Частиною 13 статті 18 Закону № 1952-IV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Кабінет Міністрів України Постановою від 22 червня 2011 року № 703 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 703), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 7, 10 Порядку № 703).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 29 Порядку № 703 визначено, що для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт.

Згідно із абзацами другим - третім пункту 44 Порядку № 703 державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення).

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку з видачею свідоцтва про право власності на таке майно проводиться за наявності державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

За приписами абзаців першого - шостого пункту 46 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав:

документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення);

витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер);

документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Згідно із абзацом другим пункту 4 Порядку № 703 у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник, крім документів, що зазначені в абзацах першому - шостому пункту 46 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав:

затверджений загальними зборами кооперативу список членів та/або асоційованих членів кооперативу;

документ, що підтверджує викуп членом та/або асоційованим членом кооперативу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення (абзаци перший - третій пункту 48 Порядку № 703).

Отже, проаналізувавши вказані норми права та матеріали справи, для реєстрації спірного гаража представником ОСОБА_1 не були подані, як уже було зазначено вище, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та документ, що підтверджує присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна.

Як встановлено судом, спірний гараж зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, в той час як юридична адреса кооперативу зазначена: 76006, м. Івано-Франківськ, вул. Василя Симоненка, буд. 5А, кв. 44, а місцезнаходження земельної ділянки, на якій розташований гараж: АДРЕСА_3; вказана земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності. Документ, що підтверджував би присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, заявником не подавався.

Крім того, реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, всупереч положенням абзацу 2 статті 5 Закону № 1952-IV, пункту 4 та абзацу п'ятого пункту 46 Порядку було проведено за відсутності документів про прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Такий порядок визначено ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року, згідно яких, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Вказані приписи кореспондують із пунктами 2, 3, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року за № 461 (надалі - Порядок № 461), та пунктами 3.1, 3.10 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 року за № 95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за № 612/23144 (надалі - Порядок № 95).

Як підтверджується матеріалами справи, цільове призначення земельної ділянки, на якій збудовано спірний гараж - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів; дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва гаража не видавався, тому на нього поширюються вимоги Порядку № 95.

За приписами частини четвертої статті 331 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до есплуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Крім того, судом встановлено відсутність при проведенні оскаржуваної реєстрації документа, що посвідчує речове право заявника на земельну ділянку і витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер).

Наявний у справі договір оренди землі від 16.03.2006 року не містить відомостей про кадастровий номер земельної ділянки; договір укладений строком на один рік і втратив чинність станом на момент вчинення реєстрації права власності на спірний гараж (т. 1 а.с. 43-46).

Варто також зазначити, що цей договір не зазначений у картці прийому зави за № 2592679 від 27.05.2013 року, що дає підстави вважати, що такий був відсутній на час вчинення реєстраційних дій, при тому, що до суду не надано інших документів, які б підтверджували подання цього договору до відповідача.

Щодо доводів апелянта про неналежність відповідача у справі колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 1952-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Повноваження органу державної реєстрації прав визначені статтею 8 Закону № 1952-IV, відповідно до пункту першого частини першої якої орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1952-IV державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

За приписами пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

З огляду на зазначені норми, а також на наявну судову практику Верховного Суду України, зокрема постанови від 14 жовтня 2014 року та 11 листопада 2014 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що Реєстраційна служба є належним відповідачем у справі, тому відсутні підстави для скасування рішення з підстав неналежності відповідача та відмови в задоволенні позову до нього із цих підстав.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог ТОВ «Х-Адванс».

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові Івано-Франківського окружного адміністративнго суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Гаражного кооперативу «Соколи» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року у справі № 809/874/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 24 травня 2016 року.