Справа № 805/851/16-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 р. Справа №805/851/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12:00

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шувалової Т.О.,

при секретарі судового засідання Нестеренко Н.Л.,

за участю

позивача -не з'явився,

представника відповідачів - Філіпських С.І., за довір;

третя особа - не не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа: ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_4, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» позивача згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» та передати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення інформації до реєстру вкладників позивача згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року;

- визнати неправомірним «Повідомлення про нікчемність правочину», вих. № 8821/3432 від 23.09.2015 року, а саме: про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2

Ухвалою суду від 28 березня 2016 року позовні вимоги в частині визнання неправомірним «Повідомлення про нікчемність правочину», вих. № 8821/3432 від 23.09.2015 року, а саме: про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 - повернуто позивачу (арк.спр.2-3).

З урахуванням зазначеного, судом були розглянуті позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» позивача згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем та зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за договором банківського вкладу від 26.02.2015 року № 016-04460-260215 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 лютого 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" був укладено договір банківського вкладу № 016-04460-260215, згідно якого Банк прийняв від останнього, вклад у розмірі 1986,00 доларів США 00 центів на строк по 02 березня 2016 року включно, із зобов'язанням повернути вклад вкладнику та виплатити проценти в розмірі 5,5 % річних.

Внесення коштів підтверджено платіжним дорученням № 4653299 від 26.02.2015 року, згідно з яким з поточного рахунку № НОМЕР_1 третьої особи ОСОБА_4 та за її дорученням перераховано на рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 1986,00 доларів США.

За договором кошти повинні були бути повернуті у строк до 02.03.016 року, але банк кошти не повернув.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу.

Позивач зазначила, що двічі зверталась на адресу уповноваженої особи банку листами від 17.06.2015 року та від 22.10.2015 року, в яких просила повернути їй кошти. 23.09.2015 року листом № 8821/3431 уповноважена особа банку повідомила про те, що договір банківського вкладу № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року визнано нікчемним, згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач вважає, що договір визнано нікчемним неправомірно, оскільки станом на 26.02.2015 року (дату його укладання) не існувало жодних обмежень та заборони Клієнту банку - власнику рахунку ОСОБА_4 перерахувати платіжним дорученням кошти з власного рахунку на рахунок іншої особи - резидента ОСОБА_2

Тому, на думку позивача, жодних правових підстав для не включення її до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» немає, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому бездіяльність уповноваженої особи Кадирова В.В. є протиправною та такою, що порушує її права.

На підставі викладеного, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 20.04.2016 року позивач позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що ОСОБА_4 є матір'ю позивачки. ОСОБА_4 було відкрито поточний рахунок у банку у доларах США, на який вона вносила кошти. Станом на лютий 2015 року на рахунку ОСОБА_4 було приблизно 12 786,00 дол.США та коли вона звернулась до банку за отриманням цих коштів, адміністрація банку повідомила, що на теперішній час існує обмеження у видачі коштів в дол.США у розмірі 300 дол.США в день. Працівник банку запропонувала її перерахувати кошти з власного рахунку на рахунок іншої особи - резидента відкритий у цьому банку. Для цього позивач уклала з банком договір № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року та додаткову угоду № 1 від 26.02.2015 року відповідно до якої, зарахування на поточний рахунок здійснювалось або через касу або шляхом перерахування з поточного рахунку фізичної особи - резидента. Платіжним дорученням № 4653299 від 26.02.2015 року з поточного рахунку № НОМЕР_1 третьої особи ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 1986,00 доларів США.

Однак, як пояснила позивач, на той час бажання отримати ці кошти готівкою (у касі банку) вона не виявила.

Коли в березні 2015 року ввели тимчасову адміністрацію в банку, кошти отримати вже не передбачалось можливим.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви та просив відмовити у його задоволенні, оскільки надана перевага позивачу, яка полягала у можливості зарахування коштів на депозитний рахунок від третьої особи, надала можливості третій особі - ініціатору переказу ОСОБА_4 здійснити спробу отримання цих кошти позачергово за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через третіх осіб, чим самим порушуючи публічний порядок отримання цих коштів на відміну від загального порядку їх отримання на підставі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також представник відповідача пояснив, що уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» було ініційовано проведення внутрішнього службового розслідування щодо порядку та доведення до співробітників Банку обмежень, встановлених Постановою Національного Банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої було заборонено Банку проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшувалась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів і осіб за рахунок відсотків.

Таким чином, в ході перевірки був встановлений факт затримання Головою Директорів ОСОБА_7 підписання Наказу №2650 від 03.11.2014р. «Щодо діяльності Банку» з 03.11.2014 року до 15.01.2015 року. Такі дії посадової особи Банку призвели до того, що за період з 03.11.2014 року по 15.01.2015 року, всупереч обмеженням, встановленим Постановою НБУ, мав місце приріст за вкладами, розміщеними в АТ «Дельта Банк», та за залишками на поточних рахунках фізичних осіб, що підлягають відшкодуванню Фондом.

Так, клієнти Банку - фізичні особи мали нічим не обмежену можливість здійснювати перерахування з власних поточних (депозитних) рахунків коштів на вкладні ( рахунки та/або поточні (в тому числі карткові) рахунки інших фізичних осіб, від АТ «Дельта Банк».

Тобто, внаслідок не здійснення Головою Ради Директорів Банку вчасного підписання наказу, яким мали бути обмежені операції по перерахуванню коштів з рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, сума коштів, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду, значно збільшилася.

Так, дії службових осіб Банку завдали шкоди не тільки АТ «Дельта Банк», а й інтересам держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі чого, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулась до правоохоронних органів та всі матеріали перевірки були приєднання до матеріалів кримінального провадження ЄРДР №0002902 від 25.02.2015 року.

Суд, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» від 26.02.2015 року № 016-04460-260215 за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 1986,00дол США за ставкою 5,5% річних.

26.02.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору відповідно до якої, зарахування коштів здійснювалось на поточний рахунок або через касу або шляхом перерахування з поточного рахунку фізичної особи - резидента.

Платіжним дорученням № 4653299 від 26.02.2015 року з поточного рахунку № НОМЕР_1 третьої особи ОСОБА_4 перераховано на рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 1986,00 доларів США.

02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову за № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02 березня 2015 р. яким запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - Кадирова В.В.

08.04.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 в ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно.

02 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року за № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року.

Листом від 23.09.2015 року за № 8821/3431 Уповноваженою особою повідомлено позивача про те, що договір банківського вкладу від 26.02.2015 року № 016-04460-260215 є нікчемним відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452 від 23.02.2012 року.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

При цьому, у відповідності до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом частини 1 статті 35 Закону № 4452-VI здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

В силу вимог частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Так, відповідно до частини 3 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

30.10.2014 року Національним банком України було прийнято Постанову № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії: проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Тобто, у разі укладання між Банком та фізичними особами після 16.01.2014 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Крім того, відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - Правила), затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Відповідно до п.10.12 Інструкції № 492 кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного - вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

До того ж, відповідно до Постанови правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2013 року про Порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, якою встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

Згідно до п.2 цієї постанови зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

Матеріалами справи встановлено, що грошові кошти були перераховані па депозитний рахунок позивача іншою, а саме: ОСОБА_4, що свідчить про те, що при надходженні зазначених грошових коштів не були дотримані положення Інструкції про порядок відкриття, використання закриття рахунків у національній та іноземних валютах, умови договору банківського вкладу, пункту 5.11. Правил банківського обслуговування та пропри існуючу заборону щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, відповідно до Постанови Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ.

Таким чином, згідно положень Інструкції, Постанови № 365 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» та відповідно до умов депозитних договорів, саме позивач мала внести грошові кошти на свій вкладний (депозитний) рахунок в банку, кошти з рахунку ОСОБА_4 внесено незаконно.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

За таких обставин враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що укладений між позивачем та Банком договір за яким була здійснена операція по перерахуванню коштів з рахунку третьої особи ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_2 було здійснено в порушення пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб, п.10.12 Інструкції № 492, Постанови правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2013 року, Постанови Національного Банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Тобто, правочин укладений між позивачем та банком № 016-04460-260215 від 26.02.2015 року було укладено під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання, внаслідок чого позивачу надана перевага, яка полягала у можливості зарахування коштів на депозитний рахунок від третьої особи та надала можливості третій особі - ініціатору переказу ОСОБА_4 здійснити спробу отримання цих кошти позачергово за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через третіх осіб, чим самим порушуючи публічний порядок отримання цих коштів на відміну від загального порядку їх отримання на підставі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням того, що спірний правочин укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання, суд приходить висновку про нікчемність даного правочину відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з чим, з дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є правомірними.

За таких обставин, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позовні вимоги задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 11, 17-20, 69-72, 94, 162, 163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа: ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 травня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлений у повному обсязі 20 травня 2016 року.

Суддя Шувалова Т.О.