Справа № 0808/9350/2012(2а/331/90/15)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/51556/15
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Амєліна С.Є.,
Головчук С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради про визнання дій та бездіяльності неправомірною,
за касаційною скаргою Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року,
встановив:
У березні 2011 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 звернулась з позовом до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (далі обласна МСЕК) та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08 вересня 2015 року і заяви про залишення без розгляду частини вимог від 10 вересня 2015 року, просила визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року, а саме:
- бездіяльність, яка полягає у неотриманні (невитребуванні) амбулаторної картки ОСОБА_3 для використання під час підготовки висновку;
- дії, які полягають у визначенні діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних;
- дії, які полягають у зазначенні в тексті висновку МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.
Позов обґрунтувала тим, що вона є сестрою і опікуном ОСОБА_2 , інваліда 1 групи з дитинства. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який перебував на обліку у військовому комісаріаті Ленінського району м. Запоріжжя як офіцер запасу, учасник війни та інвалід 2 групи. На момент смерті ОСОБА_3 медичні висновки, довідки і документи про попередній стан його здоров`я знаходились у Запорізькому обласному військкоматі, однак 19 червня 2006 року обласною МСЕК № 1 безпідставно зроблено висновок, що смерть ОСОБА_3 настала від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби. Лише після того, як позивач самостійно зібрала необхідні документи та звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Хортицького району м. Запоріжжя, та ж обласна МСЕК, на підставі тих самих документів повторно провела засідання і 08 травня 2009 року видала довідку про зв`язок смерті ОСОБА_3 із захистом вітчизни. У зв`язку з допущеною МСЕК помилкою ОСОБА_2 не набув вчасно статусу члена сім`ї померлого інваліда війни 2 групи і був позбавлений права на належні йому пільги з моменту смерті батька до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року позов задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, яка полягає у невитребуванні амбулаторної картки ОСОБА_3 для використання під час підготовки висновку. Визнано неправомірними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, які полягають у визначенні діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних. Визнано неправомірними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, які полягають у зазначенні в тексті висновку МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про часткове задоволення позову.
Визнано протиправними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 . У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
У касаційній скарзі комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що рішення обласної МСЕК прийнято на підставі документів, переданих військовим комісаріатом, у якому перебував ОСОБА_3 на обліку. Підстав для витребування додаткових документів, зокрема, амбулаторної карти хворої особи, не виникло, оскільки у наданих військовим комісаріатом документах суперечностей не було. Крім того, отримання документів, необхідних для роботи МСЕК, є її правом, а не обов`язком. У висновку від 19 червня 2006 року всі наявні у ОСОБА_3 діагнози не зазначались, оскільки не пов`язані з причиною смерті, а вказаний у свідоцтві про хворобу № 301 діагноз безпосередньо не пов`язаний з причиною смерті ОСОБА_3 . Крім того, згідно з довідкою Запорізького міського відділу РАЦС № 4021 від 28 квітня 2006 року причиною смерті ОСОБА_3 є тільки симптоматична артеріальна гіпертензія. Суди порушили приписи статей 99, 100 КАС України, оскільки у позові оскаржуються дії та бездіяльність, які мали місце у 2006 році, а позивач уточнила свої вимоги у 2015 році, тобто після спливу процесуальних строків.
В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просять касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що ОСОБА_2 , 1947 р.н., є інвалідом 1 групи з дитинства, над яким встановлено опіку у зв`язку з недієздатністю.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 , 1920 р.н., ветеран війни, інвалід 2 групи.
Згідно з висновком обласної МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби. Експертиза проводилась за направленням ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі свідоцтва про хворобу № 301 та довідки про смерть.
За направленням Управління праці та соціального захисту населення Хортицького району м. Запоріжжя 08 травня 2009 року обласною МСЕК повторно розглянуто питання причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 та на підставі свідоцтва про хворобу, довідки про смерть і амбулаторної карти зроблено висновок, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що медико-соціальні експертні комісії мають право одержувати від органів і закладів охорони здоров`я, підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності, відомості, необхідні для роботи комісій. Невиконання обласною МСЕК цих вимог законодавства в частині невитребування амбулаторної картки ОСОБА_3 призвело до визначення діагнозу на підставі неповних даних та, як наслідок, помилкового висновку МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд керувався тим, що відповідач, будучи відповідальним за правильність прийняття повного і всебічного висновку про причини смерті інваліда, не лише неповно зазначив діагноз захворювання ОСОБА_3 у своєму висновку від 19 червня 2006 року, а й не звернув уваги на захворювання ОСОБА_3 , визначене у свідоцтві про хворобу № 301, та не встановив усіх обставин для прийняття правильного висновку про причини смерті ОСОБА_3 .
Колегія суддів вважає зазначені висновки апеляційного суду правильними та такими, що ґрунтуються на нормах законодавства, з огляду на наступне.
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено пільги і компенсації членам сімей військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сімей загиблих військовослужбовців належать, зокрема, діти, які стали інвалідами до досягнення повноліття (статті 10, 12-15 Закону).
Відповідно до підпункту «л» пункту 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 (чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Положення № 83), міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда на підставі лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли законодавством передбачається надання пільг сім`ї померлого.
Згідно з пунктом 23 Положення № 83 медико-соціальна експертиза повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання.
Поряд з цим, відповідно до підпункту «а» пункту 20 Положення № 83 медико-соціальні експертні комісії мають право одержувати від органів і закладів охорони здоров`я, підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності, відомості, необхідні для роботи комісій.
Тобто, обов`язок щодо складення повного і всебічного висновку про причини смерті інваліда покладено на медико-соціальну експертну комісію, відповідальну за правильність прийнятого нею рішення.
Судами встановлено, що у свідоцтві про хворобу № 301 зазначена наступна назва захворювання: «Двухсторонний хронический гнойный мезатимпанит с резким понижением слуха, реактивный невроз с истерическими реакциями», при цьому у висновку МСЕК від 19 червня 2006 року вказано лише фрагмент діагнозу: «Реактивный, невроз с истерическими реакциями».
Наведене свідчить про те, що відповідач неповно зазначив діагноз захворювання ОСОБА_3 у своєму висновку, без урахування всіх визначених у свідоцтві про хворобу № 301 захворювань, не витребував необхідних документів та не встановив усіх обставин для прийняття правильного висновку про причини смерті особи.
Це призвело до того, що зв`язок смерті ОСОБА_3 із захистом вітчизни не був встановлений вчасно, ОСОБА_2 не набув статусу члена сім`ї померлого інваліда війни 2 групи і був позбавлений права на належні йому пільги з 2006 року по 2009 рік.
Крім того, встановлення у 2009 році обласною МСЕК причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 з проходженням військової служби підтверджує помилковість раніше зробленого цією ж МСЕК висновку у 2006 році.
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про неправомірність дій відповідача під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 .
Стосовно доводів касаційної скарги про те, що всі наявні у ОСОБА_3 діагнози не зазначались, оскільки не пов`язані з причиною смерті, а згідно з довідкою Запорізького міського відділу РАЦС № 4021 від 28 квітня 2006 року причиною смерті ОСОБА_3 є симптоматична артеріальна гіпертензія, колегія суддів вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах закону, оскільки причини смерті інваліда визначаються на підставі лікарського свідоцтва про смерть (підпункт «л» пункту 18 Положення № 83).
З приводу посилань касаційної скарги на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду у зв`язку з уточненням позовних вимог та зазначенням вимог, які раніше не розглядалися, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні відносини виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем медичного висновку у червні 2006 року. Позивач дізналась про порушені права її недієздатного брата у травні 2009 року під час повторного огляду обласної МСЕК, до суду з позовом про захист цих порушених прав вона зверталась починаючи з вересня 2009 року. Заявлені позивачем вимоги у 2011 році та уточнені вимоги у 2015 році стосуються тих самих дій відповідача, що мали місце під час підготовки матеріалів та проведення експертизи у червні 2006 року.
У зв`язку з цим, строк звернення ОСОБА_1 до суду не пропущений.
Стосовно решти доводів відповідача, викладених у касаційній скарзі, то їм надавалась правова оцінка під час неодноразового розгляду цієї справи у судах всіх інстанцій.
Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 222, 223, 227, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ухвалив:
Касаційну скаргу Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.
Судді: Черпак Ю.К.
Амєлін С.Є. Головчук С.В.