Справа № 817/183/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 р.Р і в н е 817/183/16
16год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Януль В.С., Третяк В.В., Уштик С.І.,

відповідача1: представник не прибув,

відповідача2: не прибув,

третя особа на стороні відповідача: представник Іванюк К.П.,

третя особа на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат

до Гощанського районного управління юстиції Рівненської області,

Державного реєстратора сектору державної реєстрації Гощанського районного управління юстиції Рівненської області Гуменюк Людмили Іванівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Релігійна громада Свято - Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління культури та туризму Рівненської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним і скасування рішення та свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада Свято - Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат звернулась до суду з позовом до Гощанського районного управління юстиції Рівненської області, Державного реєстратора сектору державної реєстрації Гощанського районного управління юстиції Рівненської області Гуменюк Людмили Іванівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області, Управління культури та туризму Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2014 року №17606347 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 30252627 від 01.12.2014 року.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Пояснили суду на їх обґрунтування, що 02.11.2014 року загальними зборами с. Мнишин Гощанського району прийнято рішення про створення Релігійної громади Свято - Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат. Вважають, що у зв'язку з цим, Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області припинила своє існування. Представники позивача зазначили, що у серпні 2015 року їм стало відомо про те, що Релігійної громадою Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області було зареєстровано право власності на будівлю церкви за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, буд. 58, с. Мнишин Гощанського району, про що прийнято оспорюване рішення та видано свідоцтво. Зазначають, що оспорювані рішення, на їх думку, є протиправними. Представники позивача вказали, що будівля церкви є пам'яткою архітектури місцевого значення, на неї видано охоронне свідоцтво. Крім того, передача такої будівлі у власність релігійній громаді можлива лише на підставі рішення уповноваженого органу. Проте, під час прийняття оспорюваного рішення та видачі свідоцтва державним реєстратором вказані обставини до уваги взяті не були.

Просять позов задовольнити повністю.

Відповідачі у судове засідання не прибули. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначають про те, що рішення було прийнято, а свідоцтво видано з дотриманням вимог чинного законодавства.

Просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області у судовому засіданні пояснила, що створення Релігійної громади Свято - Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат не мало наслідком припинення діяльності Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області. Також наголошує, що будівля церкви перебувала у користуванні зазначеної релігійної громади дуже довгий час, тому передача її у власність є правомірною.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління культури та туризму Рівненської обласної державної адміністрації у судовому засіданні пояснив, що будівля церкви за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, буд. 58, с. Мнишин Гощанського району належить до пам'яток архітектури місцевого значення, проте вважає, що управління не уповноважене вирішувати питання щодо передачі даного об'єкту у власність релігійним громадам.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області зареєстрована на підставі свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади №173, виданого виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів 25.09.1991 року (а.с. 86).

З 25.09.1991 року дану релігійну громаду також зареєстровано в якості юридичної особи.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів "Про реєстрацію статутів релігійних громад та передачу культових будівель" від 03.12.1991 року №221 Головне управління архітектури та містобудування облвиконкому зобов'язано передати у користування релігійних громад Української православної церкви, статути яких зареєстровані рішенням виконкому обласної ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173, серед яких релігійна громада с. Мнишин Гощанського району, культові будівлі та укласти охоронно-орендні договори з релігійними громадами по використанню ними культових будівель з додержанням установлених правил охорони і використання пам'яток історії та культури (пункт 4, а.с. 128-131).

У матеріалах справи наявний охоронний договір на передачу пам'ятки архітектури Покровської церкви 1876 року в с. Мнишин Гощанського району, укладений 29.08.1988 року між Церковною радою с. Мнишин Гощанського району та Облвідділом у справах будівництва та архітектури виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів від 28.07.1990 року №140, яким Покровську церкву в с. Мнишин Гощанського району віднесено до пам'яток архітектури місцевого значення (а.с. 132-136, 183-188).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції Рівненської області Гуменюк Людмили Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2014 року №17606347 проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю церкви за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, буд. 58, с. Мнишин Гощанського району Рівненської області за суб'єктом - Релігійною громадою Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області (а.с. 56).

За наслідками реєстрації Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 30252627 від 01.12.2014 року та внесено запис про право власності №7886795 від 01.12.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 57-58).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII, релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII встановлено, що культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

До введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII все майно церковних і релігійних громад в Україні визнавалось державною власністю згідно зі ст. 366 Адміністративного кодексу Української РСР 1927 року. Оскільки зазначене законодавство не було визнано нечинним з дня його прийняття, тобто таким, що не породило правових наслідків, то держава в особі її уповноважених органів, передбачених статтею 17 Закону, була належним власником культових будівель і майна.

Крім того, частиною 1 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 року №1805-III визначено, що об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Пам'ятка може бути приватизована лише за умови укладення майбутнім власником з відповідним органом охорони культурної спадщини попереднього договору про укладення в майбутньому охоронного договору на пам'ятку (її частину) з викладенням його істотних умов, у тому числі щодо цільового використання пам'ятки, робіт, які майбутній власник зобов'язується провести на пам'ятці з метою утримання її в належному стані.

Отже, для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - культову будівлю, яка крім того, належить до пам'яток архітектури місцевого значення, необхідним є прийняття уповноваженим органом - обласною, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а в Республіці Крим - Урядом Республіки Крим, рішення про її передачу, а також надання погодження органу охорони культурної спадщини.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII, релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII передбачено, що статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII встановлено, що релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Частинами 1, 3 статті 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 року №987-XII визначено, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

Таким чином, для набуття релігійною громадою статусу юридичної особи та, як наслідок, правоздатності, законодавство вимагає подання громадянами в кількості не менше 10 чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, заяви та статуту до органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію. Поряд з цим, релігійна громада визнається юридичною особою і з моменту реєстрації її статуту (положення) користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

З матеріалів справи вбачається, що Релігійну громаду Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат с. Мнишин Гощанського району Рівненської області створено на підставі протоколу загальних зборів жителів с. Мнишин від 02.11.2014 року (а.с. 14-17).

Рішенням Рівненської обласної державної адміністрації від 11.12.2014 року №634 зареєстровано статут релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Мнишин Гощанського району, за адресою: вул. Миру, 39, с. Мнишин Гощанського району Рівненської області, 35472, з юридичною назвою - релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Мнишин Гощанського району, із застереженням стосовно того, що питання, викладені у пунктах 20, 26, 27, вирішуються відповідно до чинного законодавства.

В якості юридичної особи дану релігійну громаду зареєстровано 09.09.2015 року, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 22-27, 81-82).

Отже, станом на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2014 року №17606347 Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат с. Мнишин Гощанського району Рівненської області ще не набула статусу релігійної організації у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється в особи лише у момент порушення чи оспорення останнього. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені лише такі рішення, дія і бездіяльність, які безпосередньо порушують права чи обов'язки для позивача.

Суд звертає увагу на те, що заявлені позивачем вимоги прямо не випливають із відносин щодо користування Релігійною громадою Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат с. Мнишин Гощанського району Рівненської області культовою будівлею церкви за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, буд. 58, с. Мнишин Гощанського району Рівненської області, а стосуються правомірності рішення державного реєстратора, як суб'єкта владних повноважень, яке стосується здійснення державної реєстрації права власності на цю будівлю за третьою особою.

Суд приходить до висновку, що з огляду на те, що оцінка правомірності рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень надається судом станом на час їх прийняття та/або вчинення, то і наявність у особи порушеного такими рішеннями, діями та бездіяльністю права також повинна мати місце станом на час їх прийняття та/або вчинення.

Проте, з урахуванням тієї обставини, що Релігійну громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат с. Мнишин Гощанського району Рівненської області зареєстровано після прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2014 року №17606347, станом на час його прийняття права позивача з приводу набуття права власності на будівлю церкви ним порушені бути не могли.

Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими і у їх задоволенні суд відмовляє повністю.

Як передбачено статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви - Київський патріархат у задоволенні позову до Гощанського районного управління юстиції Рівненської області, Державного реєстратора сектору державної реєстрації Гощанського районного управління юстиції Рівненської області Гуменюк Людмили Іванівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Релігійна громада Свято - Покровської парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області, Управління культури та туризму Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення та свідоцтва - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.