Справа № 808/932/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року об 11 год. 02 хв.Справа № 808/932/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - Дегтяр О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 03.03.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 03.03.2016, оскільки вона ґрунтується виключно на висновках контролюючого органу про відсутність реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ФГ «Золоте руно 2013». Разом з тим, позивач зазначає, що господарські операції з даним контрагентом належним чином оформлені, поставлений товар - соняшник, фактично отриманий та використаний в господарській діяльності позивача для виготовлення соняшникової олії, у зв'язку з чим вважає, що витрати на придбання такого товару правомірно віднесені до складу валових витрат відповідного періоду. Зазначає, що висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФГ «Золоте руно 2013» базується на висновках за результатами аналізу господарської діяльності ФГ «Золоте руно 2013», а не позивача, та на припущеннях, а тому є необґрунтованим. Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами проведеної планової перевірки господарської діяльності позивача встановлено заниження ФОП ОСОБА_4 оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 2 972 916,67 грн., у зв'язку з чим позивачем не нарахована та не сплачена сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за 2014 рік на суму 35924,90 грн. На підставі таких висновків контролюючим органом відповідно до вимог чинного законодавства сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 03.03.2016. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа - підприємець виконавчим комітетом Запорізької міської ради та з 28.03.2010 перебуває на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя, основним видом господарської діяльності є виробництво олії та тваринних жирів, КВЕД 10.41.

У період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_4 перебував на загальній системі оподаткування та був платником, крім іншого, єдиного внеску.

В період з 07.09.2015 по 25.09.2015 (з урахуванням продовження терміну на 5 днів) співробітниками ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №1029/0828-1702/НОМЕР_1 від 02.10.2015 (далі - акт перевірки).

За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем, серед іншого, пп.1 п.2 ст.6, п.3, п.5 ст.7, п.2, п.8, п.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі пп.3.3 розділу ІІІ, абзацу 2 пп.2 п.4.5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09.09.2013 №455, не нарахування та несплата у строки, зазначені відповідно до Закону №2464 - VI абзацем другим пп.2 п.4.5 розділу IV, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09.09.2013 №455, сум єдиного внеску за 2014 рік на загальну суму 35924,90 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.10.2015, якою позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 35924,90 грн.

Крім того, відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.10.2015, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 3592,49 грн.

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Запорізькій області. Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.01.2016 №29/14/08-01-10-04-13 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.10.2015 залишено без змін, а рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.10.2015 скасовано.

Крім того, встановлено, що позивач, не погодившись з рішенням, прийнятим за результатами розгляду первинної скарги, звернувся з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України від 26.02.2016 №2092/М/99-99-10-01-0725 частково задоволено скаргу позивача, скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.10.2015 та зобов'язано відповідача скласти та направити позивачу нову вимогу, у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому ДФС України виходив з того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.10.2015 сформована на підставі нормативно-правового акта, який втратив чинність, а тому підлягає скасуванню.

03 березня 2016 року контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 35924,90 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятою відповідачем вимогою про сплату боргу (недоїмки), звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що підставою для заявлення оскаржуваної вимоги стали висновки акта перевірки, суд вважає за необхідне дослідити обґрунтованість таких висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної вимоги став висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_4 оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 2 972 916,67 грн., у зв'язку з чим позивачем не нарахована та не сплачена сума єдиного внеску за 2014 рік на суму 35924,90 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_4 оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 2 972 916,67 грн., ґрунтується на твердженні про неправомірність віднесення до складу валових витрат грошових коштів, сплачених в межах господарських операцій з фермерським господарством «Золоте Руно 2013», оскільки, на думку контролюючого органу, не підтверджено реальність господарських операцій фермерського господарства «Золоте руно 2013» у зв'язку з відсутністю за податковою адресою, неподанням податкової звітності з липня 2014 року, відсутністю найманих працівників у потрібній кількості, не наданням бухгалтерських регістрів, реєстрацією за місцем масової реєстрації, відсутністю складських приміщень, не наданням під час перевірки будь-яких документів.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2014 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI (тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) , платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI визначено базу нарахування єдиного внеску, зокрема, для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), та встановлено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Таким чином, розмір належного до сплати фізичною особою-підприємцем єдиного внеску залежить від розміру доходу, отриманого нею від здійснення підприємницької діяльності, який є базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28.04.2014 між ФОП ОСОБА_4 - покупець та ФГ «Золоте руно 2013» - постачальник укладено договір поставки №37, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, в порядку та умовах зазначених в договорі, соняшник, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар (а.с.75-76, т.1). Сторонами також були підписані додаткові угоди №1 від 28.04.2014, №2 від 14.05.2014, №3 від 22.05.2014 до договору № 37 від 28 квітня 2014 року (а.с.77-79, т.1).

На підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та ФГ «Золоте руно 2013» представником позивача до матеріалів справи надано податкові накладні №1228/2 від 28.04.2014 року, №245/2 від 15.05.2014 року, №246/2 від 19.05.2014 року, №247/2 від 23.05.2014 року, №252/2 від 23.05.2014 року, №253/2 від 23.05.2014 року, №254/2 від 23.05.2014 року, №271/2 від 30.05.2014 року, видаткові накладні №РН-0000325 від 01.07.2014 року, №РН-0000324 від 27.06.2014 року, №РН-0000323 від 26.06.2014 року, №РН-0000322 від 14.06.2014 року, №РН-0000321, №РН-0000320 від 05.06.2014 року, № Рн-00245/3 від 02.06.2014 року, №РН-00245/2 від 30.05.2014 року, № РН-00245/1 від 29.05.2014 року, РН-0000245 від 22.05.2014 року, №228/1 від 06.05.2014 року, №1228 від 05.05.2014 року (а.с.80-123, т.1). Оплата придбаного товару підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями, з відміткою банківської установи про виконання №146 від 30.05.2014 року, №133 від 23.05.2014 року, №132 від 23.05.2014 року, №130 від 23.05.2014 року, №129 від 23.05.2014 року, №123 від 19.05.2014 року, №120 від 15.05.2014 року, №115 від 15.05.2014 року, №89 від 28.04.2014 року (а.с.124-132, т.1).

На підтвердження транспортування товару позивачем надано ТТН №2706/1 від 27.06.2014 року, №2706/2 від 27.06.2014 року, №2606/1 від 26.06.2014 року, №2606/2 від 26.06.2014 року, №2406/2 від 24.06.2014 року, №2406/1 від 24.06.2014 року, №2306 від 23.06.2014 року, №0506/1 від 05.06.2014 року, від 05.06.2014 року від 05.06.2014 року, №0206/1 від 02.06.2014 року, №0206/2 від 02.06.2014 року, №0206/3 від 02.06.2014 року, №3005/3 від 30.05.2014 року, №3005/2 від 30.05.2014 року, №3005/1 від 30.05.2014 року, №2905/1 від 29.05.2014 року, №2905/2 від 29.05.2014 року, №2905/3 від 29.05.2014 року, №2205/1 від 22.05.2014 року, №06/1 від 06.05.2014 року, №06/2 від 06.05.2014 року, №05/2 від 05.05.2014 року, №05/1 від 05.05.2014 року.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що придбаний товар - соняшник, транспортувався власним транспортом ФОП ОСОБА_4, що підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля (а.с.73-125, т.2).

Також, на підтвердження наявності у позивача транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення соняшника, а також трудових відносин з водіями, до матеріалів справи надано трудові договори з найманими працівниками (водіями) та договори оренди вантажного транспорту (а.с.47-72, т.2).

Під час розгляду справи судом встановлено, що товар придбаний товар відвантажувався позивачу на елеваторі ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство», який розташований в с. Ногорне, смт. Зачепілівка, Зачепилівський район, Харківська область.

Також, на підтвердження реальності поставки соняшника від ФГ «Золоте руно 2013», позивач надав до матеріалів справи копію журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах, складеного ТОВ «Зачепілівське хлібоприймальне підприємство» (а.с.133, т.1).

Крім того, в судових засіданнях 11.05.2016 та 12.05.2016, судом було допитано в якості свідків громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили, що на даний час працюють за трудовим договором у ФОП ОСОБА_4 на посаді водіїв вантажних автомобілів. Також, допитані судом свідки зазначили, що вони протягом 2014 року безпосередньо здійснювали вантажні перевезення придбаного у ФГ «Золоте руно 2013» соняшника, у зв'язку з чим неодноразово відряджалися до с. Ногорне, смт. Зачепілівка, Зачепилівський район, Харківська область, де на елеваторі завантажувались насінням соняшника та доставляли його до с.Розумівка, Запорізького району, Запорізької області.

Також, представниками позивача до матеріалів справи надано копію журналу реєстрації довіреностей за 2014 рік, якими підтверджується видача довіреностей на отримання соняшника від ФГ «Золоте руно 2013» водіям ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_7 (а.с.153-159, т.2).

Під час розгляду справи судом встановлено, що придбаний у ФГ «Золоте руно 2013» соняшник позивачем використовувався у власній господарській діяльності для виготовлення соняшникової олії, що підтверджується наданими до матеріалів справи накладними на передачу готової продукції (а.с.156-172, т.1, 1-30, т.2), накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (а.с.31-46, т.2).

На підтвердження наявності у позивача виробничих потужностей для виготовлення соняшникової олії до матеріалів справи надано акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (маслобійний цех), висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, експлуатаційний дозвіл (а.с.126-132, т.1).

Суд зазначає, що відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції/, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Враховуючи викладене, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ФГ «Золоте руно 2013» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов'язань та у власному капіталі.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про заниження ФОП ОСОБА_4 оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 2 972 916,67 грн., у зв'язку з чим у позивача не було обов'язку нарахувати та не сплатити єдиний внесок за 2014 рік на суму 35924,90 грн.

Щодо посилань представника відповідача на висновки акту позапланової перевірки ФГ «Золоте руно 2013» від 13.08.2014 №268/22/35323624, яка проведена Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, суд зазначає, що в силу закону наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка свідчить про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в податковій звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Сама по собі податкова інформація не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не може вважатись такою, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності, а висновки, зроблені на підставі такої інформації, підлягають доведенню.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Суд зазначає, що сама по собі несплата податку контрагентами продавця (у тому числі, протиправна у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не може мати негативний вплив для покупця у разі дотримання ним вимог податкового законодавства.

Також, в акті перевірки контролюючим органом зазначено про те, що за результатами аналізу діяльності ФГ «Золоте руно 2013» у контролюючого органу виникає питання стосовно реальності вирощеного насіння соняшнику у 2013 році та реалізованої продукції за 2013-2014 роки насіння соняшника у кількості 30850,3 тон.

Разом з тим, контролюючий орган в акті перевірки самостійно вказує на ту обставину, що станом на 31.12.2013 за ФГ «Золоте руно 2013» у користуванні зареєстровано земельні ділянки загальною площею 4056 га, що підтверджується листом Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 04.01.2014 №0114-201, отже ФГ «Золоте руно 2013» на кінець 2013 року мало посівні землі для ведення сільськогосподарської діяльності.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не доведено, що реалізація ФГ «Золоте руно 2013» протягом 2013-2014 років насіння соняшника на адресу позивача у кількості 30850,3 тон здійснювалась виключно за рахунок продукції власного виробництва, оскільки ФГ «Золоте руно 2013» не позбавлене можливості здійснювати операції з перепродажу продукції інших фермерських господарств.

Щодо посилань контролюючого органу про наявність податкової інформації про відсутність ФГ «Золоте руно 2013» за місцезнаходженням, суд зазначає, що відсутність суб'єкта господарювання за його зареєстрованим місцезнаходженням не є беззаперечною підставою для висновків про нереальність господарських операції, здійснюваних таким суб'єктом господарювання.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що на сторінці 17 акту перевірки контролюючий орган вказує на те, що за юридичною адресою ФГ «Золоте руно 2013» - АДРЕСА_1, знаходиться будівля обладнана під офіс. В даній будівлі офіс з назвою ФГ «Золоте руно 2013» та посадові особи відсутні (а.с.28, т.1).

Проте, в даному випадку, контролюючим органом не враховано ту обставину, що позивач мав господарські взаємовідносини з фермерським господарством, яке має певні особливості щодо організації господарської діяльності, з урахуванням приписів частини 1 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що Полтавсьвою ОДПІ наказ на проведення перевірки ФГ «Золоте руно 2013» видано 31.07.2014, разом з тим, того ж дня державним реєстратором до реєстру внесено зміни щодо місцезнаходження ФГ «Золоте руно 2013» на інше: Дніпропетровська область, Новомосковський р-н, с. Мар'янівка, вул. Жовтнева, 5. Будь-яких доказів на підтвердження відсутності ФГ «Золоте руно 2013» за новою юридичною адресою в акті перевірки не міститься, з пояснень представника відповідача встановлено, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення, дані обставини не досліджувались та не були враховані.

Щодо висновків контролюючого органу про те, що угоди здійсненні від імені ФГ «Золоте руно 2013» укладені в супереч інтересам держави і суспільства, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору, проте, до суду не надано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ФГ «Золоте руно 2013» та наявності рішення суду про визнання угод недійсними.

Стосовно посилань представника відповідача про відсутність у позивача документів, визначених Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та Інструкцією про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, на підтвердження якості зерна та передачі на зерновий склад, суд зазначає наступне.

Закон України «Про зерно та ринок зерна в Україні» спрямований на створення правових, економічних та організаційних умов конкурентоспроможного виробництва і формування ринку зерна для забезпечення внутрішніх потреб держави у продовольчому, насіннєвому та фуражному зерні, нарощування його експортного потенціалу.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад - суб'єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов'язань за складськими документами на зерно.

Згідно п.24 ч.1 ст.1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що даний порядок оформлення товаророзпорядчих документів на зерно, розповсюджується на взаємовідносини зі зберігання зерна на зерновому складі, та застосовується у випадку передачі зерна власником на зберігання до зерносховища.

З матеріалів справи встановлено, що власником зерна було ФГ «Золоте руно 2013», зберігалася продукція - соняшник на елеваторі ТОВ «Зачепілівське хлібоприймальне підприємство», а позивач виступав як покупець зерна, тобто на переконання суду в даних правовідносинах зазначені приписи Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» щодо складення відповідних товаророзпорядчих документів поширюються на господарські взаємовідносини між ФГ «Золоте руно 2013» та ТОВ «Зачепілівське хлібоприймальне підприємство», що унеможливлює обов'язкову наявність таких документів у позивача .

Щодо посилань на Інструкцію про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затверджена наказом Мінагрополітики від 13.10.2008 № 661, суд зазначає, що відповідно до п.1.1 ця Інструкція встановлює процедуру ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на елеваторах, хлібних базах, хлібоприймальних, борошномельних і комбікормових підприємствах незалежно від їх форм власності.

Враховуючи, що позивач не є хлібоприймальним та зернопереробним підприємством в розумінні даної Інструкції, її норми на нього не поширюються.

Стосовно посилання відповідача на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015 у справі №808/905/15, суд зазначає, що у справі № 808/905/15 предметом оскарження було податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 03.02.2015 № про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, прийняте на підставі висновків акта документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 від 23.01.2015 №33/17-.

Разом з тим, в акті перевірки №1029/0828-1702/НОМЕР_1 від 02.10.2015, на підставі висновків якого винесено оскаржувану в даній справі вимогу, не міститься жодних посилань на результати перевірки, оформленої актом від 23.01.2015 №33/17-, а всі порушення встановлювались перевіряючими на підставі наданих позивачем до перевірки первинних документів та наявної податкової інформації.

Крім того, предметом розгляду в справі №808/905/15 була правомірність визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, адміністрування та порядок сплати якого є відмінним від єдиного внеску.

Таким чином, висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ФГ «Золоте руно 2013» у квітні та травні 2014 року ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються наданими до матеріалів справи письмовими доказами та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати за 2014 рік з урахуванням господарських операцій з ФГ «Золоте руно 2013» та обраховано та сплачено єдиний внесок з урахуванням даних сум, у зв'язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 03.03.2016.

Судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.), присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко