Справа № 826/18229/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Дзекан В. В.

представника позивача Лубянченка В. О., представників відповідача Горбатенко А. О., Перепелюка О. В., Музичука М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алсет» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Алсет» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28 травня 2015 року № та № ; від 08 червня 2015 року № та № ; від 16 червня 2015 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до оскаржуваного рішення від 28 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 862791,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 575194,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 287597,00 грн.

Відповідно до ППР від 28 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 868311,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 578874,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 289437,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 12 травня 2015 року № 18/26-58-22-07-11/36088844 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Алсет» (5) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року при взаємовідносинах з ТОВ «Літес», ТОВ «Вестес», ТОВ «Астрата-Б».

Зазначеним актом встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік та податку на додану вартість за лютий, травень та червень 2014 року.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1529118,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 1019412,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 509706,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1609599,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 1073066,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 536533,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 21 травня 2015 року № 20/26-58-22-07-11/36088844 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Алсет» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинах з ТОВ «Літес», ТОВ «Вестес», ТОВ «Астрата-Б».

Вказаним актом встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік та податок на додану вартість за червень-грудень 2013 року.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 139169,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 92779,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 46390,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 154632,00 грн., в тому числі, за основним платежем - 103088,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 51544,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 02 червня 2015 року № 2947/26-58-22-07-17/36088844 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Алсет» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Пром-Тех-Снаб» за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 року».

Вказаним актом встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік та податку на додану вартість за лютий 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «Алсет» є електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування та діяльність у сфері архітектури; позивач отримав ліцензію на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури серії АЕ № 260120, видану 28 лютого 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, строком дії до 22 лютого 2018 року, та дозвіл Територіального управління державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та місту Києву на виконання робіт підвищеної небезпеки від 25 серпня 2011 року № 1432.11.32-45.33.1.

Контрагенти позивача ТОВ «Літес», ТОВ «Вестес», ТОВ «Астрата-Б» та ПП «Пром-Тех-Снаб» на момент виконання спірних робіт мали ліцензії на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Між ТОВ «Алсет» (замовник) та ТОВ «Літес» (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 04 листопада 2013 року № 041113, від 05 листопада 2013 року № 051113, від 06 листопада 2013 року № 061113, від 07 травня 2014 року № 07/05-14, від 08 травня 2014 року № 08/05-14, від 12 травня 2014 року № 12/05-14, від 16 травня 2014 року № 16-05-14, від 19 травня 2014 року № 19/05-14, від 20 травня 2014 року № 20/05-14.

Між ТОВ «Алсет» (замовник) та ТОВ «Вестес» (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 24 січня 2014 року № 24/01-14, від 05 лютого 2014 року № 05/02-14, від 06 лютого 2014 року № 06/02-14, від 27 лютого 2014 року № 27/02-14, від 28 квітня 2014 року № 28/04-14, від 05 травня 2014 року № 05/05-14, від 06 травня 2014 року № 06/05-14.

Між ТОВ «Алсет» (замовник) та ТОВ «Астрата-Б» (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 05 червня 2013 року № 50613, від 11 червня 2013 року № 130611, від 12 червня 2013 року № 131112, від 17 червня 2013 року № 130617, від 18 червня 2013 року № 130618, від 19 червня 2015 року № 130619, від 20 червня 2013 року № 200613, від 21 червня 2013 року № 130621.

Між ТОВ «Алсет» (замовник) та ПП «Пром-Тех-Снаб» (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 03 лютого 2014 року № 3/2-14 та від 04 лютого 2014 року № 4/2-14.

За умовами вказаних договорів підрядники зобов'язались виконати у відповідності до умов договорів та проектно-кошторисної документації комплекс робіт, а саме: будівельно-монтажні роботи з улаштування електричних мереж, улаштування системи опалення, улаштування системи водопостачання та каналізації, інженерних систем на об'єктах: «Будівництво житлового комплексу з паркінгом та вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного і громадського призначення по вул. Григорія Андрющенка, 4 у Шевченківському районі м. Києва» І пусковий комплекс. Житловий будинок (секції №1 та №2); «Житловий будинок № 2, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією «Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва» ІІ черга будівництва; «Житловий будинок № 3, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією «Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва» ІІ черга будівництва; «Будівництво житлово-адміністративного комплексу з приміщеннями Резиденції посла, Торгово-економічною місією Республіки Казахстан в Україні та підземним паркінгом на вул. Мельникова, 51 в Шевченківському районі м. Києва»; «Будівництво житлово-офісного комплексу з інфраструктурою та паркінгом по вул. Деміївській, 14 у Голосіївському районі м. Києва»; «Будівництво житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та надземним і підземним паркінгами по вул. Чорновола В'ячеслава, у м. Бровари Київської області (Житловий будинок №11)»; «Будівництво комплексу будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва» ІІІ черга будівництва, 1 пусковий комплекс, Житловий будинок 1 (7); «Будівництво житлово - торговельного комплексу вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Петра Дегтяренка, 1 (вул. Полярна (в межах вулиць Петра Дегтяренка та Михайла Майорова)) у Оболонському районі м. Києва. ІІ черга. ІІІ пусковий комплекс. Житловий будинок № 2 (секція №1 та №2); « 26-поверховий житловий будинок, який знаходиться на будівельному майданчику за єдиною проектною документацією «Комплекс будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом на вул. Саперно-Слобідській, 93 у Голосіївському районі м. Києва» третя черга будівництва»; «Житловий будинок по вул. Димитрова, 2 у Печерському районі міста Києва».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1. статті 14 ПК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Одночасно, згідно підпункту 14.1.36 названої статті господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 статті 138, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України).

Згідно абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 названого Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У той же час, підпунктом 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пункт 198.2 названої статті встановлює, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі № 21-1539а15.

В матеріалах справи наявні договірні ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, кошториси та актами приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, завірені копії платіжних доручень.

З огляду на це, при задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про достатність доказів, що містяться в матеріалах справи, для висновку про реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами.

В апеляційній скарзі відповідач обґрунтував помилковість такого висновку суду першої інстанції виключно тим доводом, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні рішення як належний доказ показання свідка ОСОБА_8.

Колегія суддів, дослідивши правомірність цих доводів апеляційної скарги в якості підстави для скасування рішення у разі встановлення їх впливу на реальність здійснення господарських операцій, встановила наступне.

В матеріалах справи наявна копія вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 759/12600/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною другою статті 205 та частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

Вказаним вироком затверджено угоду від 07 серпня 2015 року між прокурором Хацковим Д. О. та обвинуваченою ОСОБА_8 про визнання винуватості.

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205 та ч. 3 ст. 358 КК України, за якими призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07 серпня 2015 року покарання, а саме, за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України - у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн;

- ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік.

В мотивувальній частині вказаного вироку зазначено, що завдяки вказаним протиправним діям ОСОБА_8 невстановлені особи у період часу з травня 2013 року встановили контроль над суб'єктами підприємницької діяльності (юридичними особами) ТОВ «Астрата-Б», ТОВ «Літес», ТОВ «Вестес», а саме: отримали у володіння установчі, реєстраційні документи, доступ до банківських рахунків та печатки підприємств, що дало можливість у подальшому використовувати дані суб'єкти підприємницької діяльності для прикриття незаконної діяльності, яка полягала у наданні послуг суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки, серед яких ТОВ «АЛСЕТ» (код 36088844), пов'язану з мінімізацією податкових зобов'язань шляхом переведення безготівкових коштів у готівку за рахунок здійснення безтоварних фінансово-господарських операцій; завищенням валових витрат та штучним формуванням податкового кредиту з ПДВ без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт та надання послуг, про що свідчать податкові декларації з ПДВ та податку на прибуток ТОВ «Астрата-Б», ТОВ «Літес», ТОВ «Вестес», а також акти проведених податкових перевірок ТОВ «Алсет» за № 18/26-58-2207-11/36088844, № 20/26-58-2207-11/36088844.

На вказаній обставині акцентував увагу представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.05.2016 р.

Проте, у відповідності до ст. 475 КПК України мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

З огляду на дану норму, колегія суддів зауважує, що вищеописаний зв'язок незаконних дій ОСОБА_8 з ТОВ «Алсет» є лише позицією обвинувачення, відображеною в мотивувальній частині вироку, достовірність якої судом не досліджувалася.

В той же час, матеріали справи не містять доказів доведення винуватості певних осіб у використанні зазначених суб'єктів підприємницької діяльності для прикриття незаконної діяльності ТОВ «Алсет».

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт побудований на висновках актів перевірки, що є предметом дослідження у даній справі, які в свою чергу, ґрунтуються виключно на протоколі допиту свідка ОСОБА_8 та не містять інших зауважень до добросовісності позивача як платника податку.

Між тим, ОСОБА_8 визнала свою вину у пособництві у фіктивному підприємництві, тобто створенні суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненому повторно, а також, відповідно підроблення інших офіційних документів, які видаються особою, яка має право видавати такі документи, і які надають права, з метою використання їх іншими особами та збут таких документів, вчинене повторно.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів переконана, що висновок відповідача щодо підтвердження вищеописаним вироком відсутності реальності господарських операцій є передчасним, оскільки протокол допиту свідка, так само як і сам вирок, не відображає і не може відображати достовірної інформації про надання незаконних податкових переваг невстановленими особами на користь ТОВ «Алсет», позаяк, ОСОБА_8 визнала свою незаконну діяльність виключно під час створення юридичних осіб та не могла знати про їх діяльність в подальшому, в тому числі і щодо реальності господарських відносин з позивачем.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року для даної справи не носить преюдиційного характеру.

В той же час, Верховний Суд України в постанові від 01.12.2015 р. (справа № 826/15034/14) прийшов до висновку, що господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У даній справі ВС України прийшов до висновку, що спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сам лише факт нелегальності контрагента не може бути підставою для беззаперечності твердження про відсутність реальності господарських операцій у випадку підтвердження такої реальності первинними документами.

Так з матеріалів справи вбачається, що всі об'єкти договорів є складовими реального сектору забудов міста Києва та Київської області, більшість з яких є завершеними та введеними в експлуатацію станом на момент проведення перевірки.

В свою чергу, в досліджених судом апеляційної інстанції актах перевірки відсутні відображення фактів, що доводять статичність активів платника податків під час здійснення господарських операцій.

Натомість, рух активів позивача під час виконання договорів підтверджується матеріалами справи.

У рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції відхиляються.

Щодо відсутності реальності господарських операцій позивача з ПП «Пром-Тех-Снаб» відповідач в апеляційній скарзі зазначив в якості підстави для скасування рішення, що за результатами аналізу інформаційних систем встановлено, що зазначений контрагент не мав людських та технічних можливостей надавати роботи та послуги у відповідності до задекларованих показників.

Проте, за результатами дослідження матеріалів справи, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність будь - яких дефектів у правовому статусі контрагента позивача та первинних документах, що, в свою чергу, могли підтвердити неможливість залучення вказаним контрагентом до виконання робіт трудових та матеріальних ресурсів, що йому не належать.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги позиції суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алсет» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст ухвали виготовлено 23.05.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.