Справа № 335/10097/15-а (2-а/335/249/2015)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" травня 2016 р. справа № 335/10097/15-а (2-а/335/249/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника відповідача Коршакової Л.В.,

представника третьої особи Тертичної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015 р. у справі №335/10097/15-а(2-а/335/249/2015)

за позовом ОСОБА_3

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради,

третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенському району,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

29 вересня 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо припинення компенсації за спожиті комунальні послуги (газопостачання, електропостачання та інші послуги) комунальним підприємствам м. Запоріжжя, за користування житлом (квартирну плату) та за користування іншими пільгами, передбаченими Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" (зокрема, ст. 6-3) протиправними;

- зобов'язати відповідача відновити надання позивачу пільг та компенсацій (в т.ч. компенсацій за спожиті комунальні послуги комунальним підприємствам м.Запоріжжя, за користування житлом (квартирну плату) та за користування іншими пільгами, передбаченими Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", зокрема, ст.6-3), відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (зокрема, ст. 6-3) у повному обсязі - з 01.07.2015 року;

- зобов'язати відповідача надати позивачу пільги та компенсації (зокрема, за спожиті позивачем комунальні послуги комунальним підприємствам м. Запоріжжя, за користування житлом (квартирну плату) та за користування іншими пільгами, передбаченими Законом України "Про жертви нацистських переслідувань") згідно Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (зокрема, ст. 6-3), що не були нараховані з 01.07.2015 року та здійснити компенсацію з 01.07.2015 року, зокрема, за спожиті комунальні послуги комунальним підприємствам м. Запоріжжя, за користування житлом (квартирну плату) та за користування іншими пільгами, передбаченими Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" (зокрема, ст. 6-3) у повному обсязі.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2015р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що припиняючи відшкодування житлово-комунальним підприємствам міста Запоріжжя за надані позивачу послуги (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та за користування житлом (квартирну плату) у відповідності до пільги, передбаченої Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" (зокрема, ст.6-3), відповідач фактично звузив зміст та обсяг його прав, що не відповідає змісту ч.2, ч.3 ст. 22 Конституції України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що про факт неможливості виступати відповідачем по справі управління соціального захисту населення Запорізької міської ради, в зв'язку з відсутністю повноважень, було повідомлено Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя листами від 13.10.2015р. №01-17/342, від 29.10.2015р. №01-07/363. Також вказаними листами зазначалось про наявність повноважень щодо призначення та припинення пільг населенню у управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району. Але вказані факти не були прийняті судом при прийнятті рішення по справі.

У зв'язку зі зверненням ОСОБА_3 відповідачем було направлено лист на адресу управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району для надання інформації по вказаному зверненню, оскільки питання, викладені у зверненні віднесені до компетенції управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району 07.09.2015р. на адресу управління соціального захисту Запорізької міської ради було направлено інформацію, що запитувалася, і відповідно на підставі наданої інформації управлінням соціального захисту Запорізької міської ради було підготовлено відповідь на звернення ОСОБА_3

Згідно наданої інформації ОСОБА_3 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб (ЄДАРП), які мають право на пільги в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, як учасник війни, ветеран праці, пенсіонер за віком, інвалід 2 групи загального захворювання.

До 01.07.2015р. позивач користувався пільгами на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 6.3 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань".

За даними управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя розмір пенсії ОСОБА_3 - 2532,28 грн.

За адресою АДРЕСА_1, зареєстрована дружина Позивача, яка також перебуває на обліку в державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги в управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, як дитина війни, ветеран праці, пенсіонер за віком, інвалід 3 групи загального захворювання.

За даними управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя розмір пенсії дружини Позивача - 2379,00 грн. Також дружина позивача отримує допомогу на догляд за інвалідом у розмірі 791,58 грн.

Отже, середньомісячний сукупний дохід перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, тому позивачу було призупинено право на користування 50% пільгою. Дане рішення управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району було прийнято в рамках чинного законодавства України, відповідно до положень Закону України "Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та постанови КМУ від 04.06.2015 №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям з урахуванням середньомісячного сукупного доходу".

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" відповідач компенсував підприємствам міста Запоріжжя за спожиті позивачем послуги (газопостачання, електропостачання та інші послуги) у розмірі 50% та компенсував плату за користування житлом (квартирну плату) у розмірі 50 %, а з 01.07.2015 року таке компенсування припинив.

23.09.2015 року на звернення позивача відповідач листом № Г-2458 надав відповідь, в якій повідомив, що Законом України від 28.12.2014 року №76 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни в п.6.3 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", а саме встановлено, що з 01.07.2015 року пільги на житлово-комунальні послуги надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу" з 01.07.2015 року деякі пільговики мають право на 50% пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (у 2015 році - 1 710,00 грн.). Також відповідач в цьому листі повідомив, що, оскільки середньомісячний сукупний дохід позивача перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, тому з 01.07.2015 року йому призупинено право на користування 50% пільгою на оплату житлово-комунальних послуг.

За висновком суду першої інстанції позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки призупинення права позивача є незаконним, а Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76 та постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу" від 04.06.2015 року №389 є такими, що не підлягають застосуванню, оскільки звужують та скасовують зміст і обсяг існуючих прав та свобод.

За висновком колегії суддів позовні вимоги позивача до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради. Судом першої інстанції було встановленого, що саме відповідач компенсував підприємствам міста Запоріжжя за спожиті позивачем послуги (газопостачання, електропостачання та інші послуги) у розмірі 50 % та компенсував плату за користування житлом (квартирну плату) у розмірі 50%, а з 01.07.2015 року таке компенсування припинив.

Проте, з листів відповідача від 23.09.2015р. №І-2458, від 13.10.2015р. №01-17/342, від 29.10.2015р. №01-07/363 (а.с.11, 26, 28) вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

Відповідно до п.4.3. Положення про управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради №46 від 25.02.2013р. "Про внесення змін до рішення міської ради від 18.02.2011 №72 "Про затвердження Положень" (додаток 5), до основних завдань управління відноситься призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до рішення Запорізької міської ради від 27.04.2016 року №36 "Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів" управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району перейменовано в управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенському району.

Натомість, відповідно до Положення про управління соціального захисту населення Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради №46 від 25.02.2013 "Про внесення змін до рішення міської ради від 18.02.2011 року №72 "Про затвердження Положень" (додаток 1), відповідачу у цій справі не надано повноважень щодо призначення та припинення пільг позивачу.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції вирішив справу стосовно неналежного відповідача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суду апеляційної інстанції не надано право здійснювати заміну відповідача на стадії апеляційного провадження, суд приходить до висновку, що постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015р. слід скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015р. у справі №335/10097/15-а(2-а/335/249/2015) скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун