Справа № 826/20450/13-а
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2016 року № 826/20450/13-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київський ювелірний завод"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про скасування податкових повідомлень-рішень
Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Київський ювелірний завод» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндохідів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків та просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення № від 28.11.2013; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 28.11.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України та прийняті всупереч норм останнього.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2014 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод» задоволено.

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2014 скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод» відмовлено.

Поряд з цим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 допущено заміну по справі відповідача - Міжрегіонального головного управління Міндохідів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків його правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків. Водночас, зазначеним рішенням постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 адміністративну справу №826/20450/13-а прийнято до провадження.

В судовому засіданні 05.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав. В свою чергу, представник відповідача просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональним головним управлінням Міндохідів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на підставі направлень від 11.06.2013 №45, від 11.06.2013 №46, від 11.06.2013 №47, від 11.06.2013 №48, від 11.06.2013 №49, від 11.06.2013 №50, від 11.06.2013 №51, п.п. 20.1.4 п. 20 ст. 20 та п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями та відповідно до наказу Міжрегіонального головного управління Міндохідів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків від 10.06.2013 №46 проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерне товариство «Київський ювелірний завод» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.03.2010 по 31.10.2013.

За наслідком здійснення перевірки, контролюючим органом складено акту №44/40-40/00227229 від 12.11.2013 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Київський ювелірний завод» (код за ) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.03.2010 по 31.03.2013» (далі - акт перевірки).

Як вбачається із висновків акту перевірки контролюючим органом, зокрема встановлено наступні порушення:

1) на порушення підпункту 153.8.1 пункту 153.8 ст. 153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями, ПАТ «Київський ювелірний завод», занижено фінансовий результат з операціями з цінним паперами, на загальну суму - 48 371 876 грн., в тому числі по періодам: за 2 кв. 2012 на суму - 37 149 847, 00 грн., за 3 кв. - 799 355, 00 грн., за 4 кв. 2012 на суму - 10 422 674, 00 грн.;

2) на порушення п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР, із змінами та доповненнями, пп. 14.1.127, пп. 14.1.36 ст. 14, пп. 139.1.1 пп. 139.1.19 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями, ПАТ «Київський ювелірний завод» завищено витрати на загальну суму 4 446 246, 00 грн., у тому числі: 4 кв. 2010 - 33 086, 00 грн., 1 кв. 2011 - 1 294 851, 00 грн., 2 кв. 2011 - 265 213, 00 грн., 3 кв. 2011 - 248 257, 00 грн. , 4 кв. 2011 - 329 543, 00 грн., 1 кв. 2012 - 606 251, 00 грн., 2 кв. 2012 - 559 719, 00 грн., 3 кв. 2012 - 560 751, 00 грн., 4 кв. 2012 - 548 575, 00 грн.

Таким чином, відповідач прийшов до висновку, що вказані вище порушення призвели до заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі - 17 107 571, в тому числі: за 4 кв. 2010 - 45 905, 00 грн.; за 1 кв. 2011 - 362 195, 00 грн.; за 2 кв. 2011 - 60 999, 00 грн.; за 2-3 кв. 2011 - 118 098, 00 грн.; за 2-4 кв. - 193 892, 00 грн.; за 1 кв. 2012 - 127 313, 00 грн.; за 1 півріччя 2012 - 8 046 322, 00 грн.; за 3 кв. 2012 - 8 331 934, 00 грн.; 2012 - 16 505 579, 00 грн.

На підставі зазначеного вище, Міжрегіональним головним управлінням Міндохідів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків прийнято 28.11.2013 податкове повідомлення - рішення форми «Р» №, яким визначено грошове зобов'язання позивачу з податку на прибуток за основним платежем у розмірі - 17 107 571, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі - 4 228 420, 00 грн. (далі - оскаржуване рішення з податку на прибуток).

Разом з цим, в ході перевірки також було встановлено наступні порушення:

1) на порушення п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, пп. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 198.1 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями, ПАТ «Київський ювелірний завод» завищено податковий кредит на загальну суму - 132 342, 00 грн.;

2) на порушення підпункту пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, пп. 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, п. 198.5 ст. 198, пункту 10 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями, позивачем занижено податкові зобов'язання за березень 2012 року в розмірі - 1 666 666, 67 грн.

Дані порушення призвели до заниження визначення ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в сумі - 1 799 009, 00 грн., в тому числі за листопад 2010 - 3 111, 00 грн., за грудень 2010 - 1 753, 00 грн., за січень 2011 - 3 411, 00 грн., за лютий 2011 - 6 396, 00 грн., за березень 2011 - 4 721, 00 грн., за квітень 2011 - 2 893, 00 грн., за травень 2011 - 5 652, 00 грн., за червень 2011 - 41 532, 00 грн., за липень 2011 - 6 027, 00 грн., за серпень 2011 - 1 753, 00 грн., за вересень 2011 - 1 963, 00 грн., за жовтень 2011 - 5 220, 00 грн., за листопад 2011 - 3 217, 00 грн., за грудень 2011 - 1 889, 00 грн., за січень 2012 - 3 506, 00 грн., за лютий 2012 - 8 148, 00 грн., за березень 2012 - 1 671 659, 00 грн., за квітень 2012 - 1 390, 00 грн., за травень 2012 - 680, 00 грн., за червень 2012 - 3 516, 00 грн., за серпень 2012 - 2 188, 00 грн., за вересень 2012 - 1 788, 00 грн., за жовтень 2012 - 1 816, 00 грн., за листопад 2012 - 1 416, 00 грн., за грудень 2012 - 1 877, 00 грн., за січень 2013 - 6 007, 00 грн., за лютий 2013 - 2 840, 00 грн., за березень 2012 - 2 640, 00 грн.

Враховуючи вказані порушення, відповідачем 28.11.2013 прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» №, яким визначено грошове зобов'язання позивачу з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі - 1 799 009, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі - 433 607, 00 грн. (далі - оскаржуване рішення з податку на додану вартість).

Як було вже зазначено вище, оскаржувані рішення були предметом розгляду суду першої та апеляційної з касаційною інстанцією.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 № К/800/66993/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2014 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зі змісту вказаної ухвали слідує, що підставою для направлення адміністративної справи на новий розгляд до суду першої інстанції було наступне: «…. в даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено належним чином господарські операції, які стали підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання спірними податковими повідомленнями-рішеннями в розрізі зафіксованих в акті перевірки порушень та умов господарських зобов'язань, а саме: мети придбання (пов'язаність з господарською діяльністю, направленою на отримання доходу), їх зміст, не надано належну оцінку первинним документам, не з'ясовано, чи розкривають первинні документи зміст господарських операцій та їх вартість.

При цьому, слід врахувати, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю, мали місце……».

За таких обставин вирішуючи спір по суті, з урахування висновків викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 № К/800/66993/14 суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з акту перевірки (а.с. 42) останньою встановлено, що в червні 2012 ПАТ «Київський ювелірний завод» придбало у ТОВ «Балкер Груп» цінні папери емітента ПАТ «Ластівка» на загальну суму - 22 503 488, 00 грн., які були частково відчужені в вересні 2012 в адресу ТОВ «Будспецавтоматика» на суму - 6 441 000, 00 грн. (собівартість реалізованих цінних паперів склала - 6 384 000грн.), та ТОВ «СТН Ессет Менеджмент» в грудні 2012 на суму - 3 193 400,0грн. (собівартість реалізованих цінних паперів склала - 3 136 000.00грн.).

Водночас, в червні 2012 позивач придбав у ТОВ «Балкер Груп» цінні папери емітента ПАТ «КЗ «Будмаш» на загальну суму - 14 646 359, 00 грн., які були відчужені в листопаді 2012 в адресу ТОВ «СТН Ессет Менеджмент» на суму - 16 942 300, 00 грн.

Поряд з цим, у вересні 2012 ПАТ «Київський ювелірний завод» придбало у ТОВ «Градиент СВ» цінні папери емітента ПрАТ «ТД «Артбухта» на загальну суму - 7 183 355, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012 та на кінець перевіряє мого періоду 31.03.2013.

Крім того, в жовтні 2012 позивач придбав:

* у ДП «УМТЗ» ПАТ Трест ПЗТБ цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 7 806 530, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ПрАТ «Укрфінресурс» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 206 000, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ПрАТ «Пивзавод на Подолі» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 5 671 024, 70 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ПАТ «Будмаш» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 8 924 854, 40 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ТОВ «Генезис» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 325 996, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ДП «Сервісжитлобуд» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 802 450, 77 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ТОВ «Столичне буд-во» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 727 260, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ТОВ «БК «Акроліт» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 1 160 945,28 грн., які не були продані станом на 31.12.2012;

* у ТОВ «Департамент захисту та безпеки «Легіон» цінні папери емітента ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на загальну суму - 2 579 972, 00 грн., які не були продані станом на 31.12.2012.

Станом на 31.12.2012 придбані цінні папери обліковувались на балансі підприємства на рахунку 35 «Поточні фінансові інвестиції».

Підпунктом 153.8.1. п. 153.8 ст.153 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПК України) визначено, що облік загального фінансового результату (прибутку/збитку) за операціями з торгівлі цінними паперами ведеться платником податку окремо від інших доходів і витрат.

Платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями с цінними паперами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі.

Платники податку визначають фінансовий результат за операціями з цінними паперами відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку шляхом зменшення прибутків за операціями з цінними паперами на суму збитків від операцій з іншими цінними паперами протягом такого звітного періоду.

Прибуток за кожною окремою операцією з цінними паперами розраховується як позитивна різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів за винятком операцій з торгівлі борговими цінними паперами, в яких сума доходу від відчуження зменшується на суму нарахованих, але не отриманих процентів і оподаткування яких здійснюється відповідно до пункту 137.18 цього Кодексу та сума витрат з придбання таких цінних паперів зменшується на суму сплачених процентів продавцю нарахованих згідно з умовами випуску таких цінних паперів.

Збиток за кожною окремою операцією з цінними паперами розраховується як від'ємна різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів за винятком операцій з торгівлі борговими цінними паперами, в яких сума доходу від відчуження зменшується на суму нарахованих, але не отриманих процентів і оподаткування яких здійснюється відповідно до пункту 137.18 цього Кодексу та сума витрат з придбання таких цінних паперів зменшується ні сплачених процентів продавцю. Для цілей цього пункту дохід платника полі: продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів визнається нл переходу покупцеві права власності на такі цінні папери.

Витрати платника податку на користь продавця або емітента цінних визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від від відчуження таких цінних паперів.

З вказаного слідує, що нормами ПК України регламентований спеціальний порядок оподаткування та ведення платниками податків податкового обліку щодо операцій з цінними паперами.

За таких обставин суд погоджується з висновками податкового органу, що Публічним акціонерним товариством «Київський ювелірний завод» на порушення пп. 153.8.1 п. 153.8 ст. 153 ПК України занижено фінансовий результат за операціями з цінним паперами, за рахунок невірно визначеного прибутку за кожною окремою операцією з цінним паперами, який розраховується як позитивна різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів за загальну суму - 48 371 876, 00 грн.

Водночас судом не береться до уваги твердження позивача про те, що на момент формування ним показників податкової звітності за операціями з цінними паперами діяла інша редакція ПК України, оскільки останнім не надано жодних належних та допустимих доказів відносно формування спірних показників дійсно до набуття чинності змінами до ПК України, а також не надано будь-яких первинних документів, які б підтверджували останнє.

Поряд з цим, оцінюючи наявність підстав для прийняття оскаржуваного рішення з податку на прибуток в частині встановлених порушень Публічним акціонерним товариством «Київський ювелірний завод» п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР, із змінами та доповненнями, пп. 14.1.127, пп. 14.1.36 ст. 14, пп. 139.1.1 пп. 139.1.19 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI, зі змінами та доповненнями, ПАТ «Київський ювелірний завод» завищено витрати на загальну суму 4 446 246, 00 грн., у тому числі: 4 кв. 2010 - 33 086, 00 грн., 1 кв. 2011 - 1 294 851, 00 грн., 2 кв. 2011 - 265 213, 00 грн., 3 кв. 2011 - 248 257, 00 грн. , 4 кв. 2011 - 329 543, 00 грн., 1 кв. 2012 - 606 251, 00 грн., 2 кв. 2012 - 559 719, 00 грн., 3 кв. 2012 - 560 751, 00 грн., 4 кв. 2012 - 548 575, 00 грн. суд вважає необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (пп. 5.2.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР).

Відповідно до пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поряд з цим, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абзац 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР).

Згідно пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України та п.3.1 ст.3 Закону № 334/94-ВР об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до пп.8.1.2 п.8.1, пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону № 334/94-ВР, амортизації підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

Під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Як вбачається зі змісту акту перевірки (а.с. 47 т. 1) судом встановлено, що в 4 кварталі 2010 ПАТ «Київський ювелірний завод» включено до складу валових витрат витрати в сумі - 57 374, 00 грн. по обслуговуванню приміщення готельно - ділового комплексу «Панорама» за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 20а. За результатами проведеного обстеження в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що дане приміщення використовувалося підприємством не в господарській діяльності.

Поряд з цим, в 1 кварталі 2011 ПАТ «Київський ювелірний завод» включено до складу валових витрат витрати в сумі - 53 734, 00 грн., по обслуговуванню приміщення готельно - ділового комплексу «Панорама» за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 20а. За результатами проведеного обстеження в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що дане приміщення використовувалося підприємством не в господарській діяльності.

Крім того, в 1 кварталі 2011 позивачем віднесено на валові витрати в сумі - 1 230 850, 00 грн. по страхуванню приміщення готельно - ділового комплексу «Панорама» за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 20а.

Позивач, стверджує, що вказане вище приміщення використовувалося останнім повністю для господарської діяльності, зокрема проведення засідань наглядової ради, зустріч з контрагентами, проведення переговорів тощо.

Згідно п. 13 Статуту ПАТ «Київський ювелірний завод» (далі - Статут) органами управління товариства є: загальні збори акціонерів; наглядова рада; правління; ревізійна комісія.

Посадовими особами органів товариства є: фізичні особи - голова та члени наглядової ради, правління та ревізійної комісії.

Наглядова рада є органом Товариства, що здійснює захист прав акціонерів, і в межах компетенції, визначеної Статутом, контролює та регулює діяльність Правління (п. 15 Статуту).

Водночас, член наглядової ради не може бути членом правління та/або членом ревізійної комісії. Член наглядової ради повинен виконувати обов'язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі члена наглядової ради - юридичної особи - акціонера.

Згідно Положення про наглядову раду ПАТ «Київський ювелірний завод», затвердженого загальними зборами акціонерів товариства, протокол №8 від 22.04.2011, наглядова рада складається із 2 членів. До складу наглядової ради входять голова та член наглядової ради. Членами наглядової ради можуть бути тільки фізичні особи, які мають повну цивільну дієздатність та/або з числа юридичних осіб - акціонерів.

При цьому, основним видом діяльності ПАТ "Київський ювелірний завод" є виготовлення ювелірних виробів.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон №334/94-ВР) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Поряд з цим, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів використання приміщення готельно - ділового комплексу «Панорама» за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 20а у своїй господарській діяльності позивачем не надано.

В той же час, в матеріалах справи відсутні документи бухгалтерської звітності та оборотно - сальдових відомостей ПАТ «Київський ювелірний завод», що підтверджують факт отримання позивачем доходів від експлуатації вказаного вище комплексу.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача, що витрати, які були понесені ПАТ «Київський ювелірний завод» в зв'язку з обслуговуванням приміщення за адресою м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 20а не можуть бути віднесені до складу витрат та зменшувати зобов'язання підприємства, які підлягають сплаті до бюджету, а відтак позивачем занижено базу оподаткування податку на прибуток. В свою чергу, вказане порушення вплину на визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Що ж стосується взаємовідносин позивача з ПП «Альфа - Ком», ПП «Євробуд Грант», ТОВ «Арх-Ательє» суд зазначить наступне.

Згідно з пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

В той же час, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР).

Ідентична правова норма міститься в статті 139 ПК України.

Разом з цим, у пп. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР закріплено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями ", а також, що "у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №168/97-ВР визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У пп. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Аналогічні правові норми містяться в ст.ст. 198, 201 ПК України.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон) господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Поряд з цим, згідно абзацу другого п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що: 1) при складанні податкової звітності, визначенні податкових зобов'язань, включаючи обчислення валових витрат підприємства, та формуванні податкового кредиту суб'єктом господарювання повинні враховуватися лише ті витрати, які були ним понесені у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності; 2) податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної сили, крім іншого, повинні бути складені за результатами фактично вчиненої операції, мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про відповідну господарську операцію, її зміст та обсяг, а також бути підписані уповноваженими особами.

Як зазначено в акті перевірки (т.1, а.с. 53) в ході перевірки встановлено взаємовідносини ПАТ «Київський ювелірний завод» з ТОВ «Арх-Ательє».

Відповідач стверджує, що взаємовідносини з вказаним контрагентом не мали на меті реального настання правових наслідків, оскільки ТОВ «Арх-Ательє» не надано підтверджуючих документів щодо виконання податкових зобов'язань (бухгалтерських документів).

За таких обставин, контролюючий орган дійшов до висновку, що ПАТ «Київський ювелірний завод» на порушення абзацу 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону №334/94-ВР, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України завищено валові витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів по взаємовідносинам з ТОВ «Арх-Ательє», що вплинуло на визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Щодо однакового застосування адміністративними справами окремих приписів Податкового кодексу України» від 02.06.2011 N 742/11/13-11 «…судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника

податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податку на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесення інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи наступні договори, що були укладені з ТОВ «Арх-Ательє» та такі первинні документи:

1) договір №ВК-20/11 на виконання робіт з монтажу кондиціонеру SAMSUNG 24 у приміщені корпусу №4 (гараж) за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 01.02.2011 з погодженням (т.2, а.с. 86-91) (далі - договір №1)

2) договір №ВК-17/11 на виконання робіт з демонтажу - монтажу системи кондиціювання у приміщені корпусу №1 (цех №4) та корпусу №7 (цех 2, ділянка «Знаків») за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 01.02.2011 з погодженням (т. 2, а.с. 92-97) (далі - договір №2);

3) договір №ВК-38/11 на виконання робі з демонтажу - монтажу системи кондиціювання у приміщені корпусу №4, 2-й поверх (бухгалтерія) за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 01.02.2011 з погодженням від 22.04.2011 (т.2, а.с. 98-102) (далі - договір №3);

4) договір №ВК-276/10-02 на виконання робіт з монтажу обладнання фільтрації «Риф» у приміщені за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17, корпус №3 від 01.02.2011 з погодженням (т.2, а.с. 103-108) (далі - договір №4);

5) договір №ВК-37/11 на виконання робіт з демонтажу - монтажу системи кондиціювання у приміщені корпусу №1 (поверх №4) за адресою м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 22.04.2011 (т.2, а.с. 109 - 113);

6) договір №229/06 про виконання робіт з монтажу системи рециркуляції, монтажу та посконалогоджування системи кондиціювання на базі обладнання DALKIN у приміщені за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 20 від 09.06.201 (т.2, а.с. 114-120);

7) договір №ВК-264/11 на виконання робіт з монтажу системи кондиціювання у приміщені корпусу №1 (відділ кадрів та ЦВЛ) за адресою м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 02.09.2011 (т.2, а.с. 121 - 125);

8) договір №ВК-265/11 на виконання робіт з монтажу системи кондиціювання у приміщені корпусів за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17, 19 від 02.09.2011 (т.2, а.с. 126-130);

9) договірна ціна, локальні кошториси, акти приймання виконання будівельних робіт (т. 1, а.с. 137 - 153, 182-195);

10) довідки про вартість виконаних робіт/та витрати та акти приймання виконаних будівель робіт (т. 2, а.с. 161 - 178);

Так, відповідно до п. 1.1. договору №ВК-20/11 на виконання робіт з монтажу кондиціонеру SAMSUNG 24 у приміщені корпусу №4 (гараж) за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 01.02.2011 з погодженням (т.2, а.с. 86-91) замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконати власними силами, засобами і з використанням своїх матеріалів, роботи з монтажу кондиціонерів SAMSUNG 24 за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, б. 17 від 01.02.2011, відповідно до технічного завдання та умов цього договору, і передати належним чином виконані роботи замовнику з підписанням сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно п. 1.2. склад та обсяги робіт визначаються технічним завданням.

Загальна договірна вартість робіт за цим договором, з урахуванням вартості усіх необхідних матеріалів, згідно з додатком №1 до цього договору, складає - 1 008, 06 грн., крім того ПДВ 20% - 201, 61 грн. (п. 2.1.)

Відповідно до п. 2.2. загальна договірна вартість робіт уточнюється сторонами за фактично виконаними обсягами робіт у межах технічної документації.

В силу п. 2.7 зазначеного договору оплата за виконані обсяги робіт здійснюється змовником підряднику на підставі підписаних сторонами акта виконаних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 до 20-го числа місяця, наступного за звітним, лише за умови оформлення підрядником на весь обсяг виконаних ним робіт у складі виконавчої документації, що надається попередньо при прийманні робі: актів на приховані роботи, актів обстеження, випробувань, обмірів, сертифікатів на матеріали, оформленого журналу виконання робіт, та у випадку необхідності, інших документів, які є обов'язковими для ведення (оформлення) підрядником при виконання передбачених цим договором робіт згідно вимогам чинного законодавства.

Початком виконання робі підрядником за цим договором є день, наступник за днем передачі замовником підрядникові за актом технічної документації, фронту робіт та перерахування замовником на поточний рахунок підрядника коштів згідно з п. 2.1. цього договору (п. 3.1 договору).

Згідно п. 4.1.1 п. 4.1 договору замовник зобов'язаний передати підряднику за актом фронт робіт для виконання робіт за цим договором.

До початку виконання робіт за цим договором передати підряднику технічну документацію (п. 4.1.2 п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2.8 п. 4.2 підрядник зобов'язаний підготувати та передати замовнику до остаточного розрахунку на виконані роботи на комплекс виконаних робіт всю технічну документацію, в тому числі: акти на приховані роботи, сертифікати відповідності на матеріали, акти обстежень, випробувань, оформлені журнали виконання робіт та інші документи передбачені п. 2.8. договору.

При цьому, матеріали у обов'язковому порядку повинні мати сертифікат, якість їх повинна відповідати Державним стандартам України та технічним умовам (п. 4.2.4 договору).

Ідентичні за змістом, крім загальної вартості робіт є договори, які надані позивачем в підтвердження реальності здійснення операції з ТОВ «Арх-Ательє».

Суд оцінивши наявні матеріали справи вважає за необхідне звернути увагу, що Публічним акціонерним товариством «Київський ювелірний завод» не подано всієї первинної документації, яка підтверджує реальність фінансово-господарських операцій з ТОВ «Арх-Ательє», зокрема відсутні технічні завдання, додаток №1 до договорів, акту фронту робіт, виконавчої документації, що надається попередньо при прийманні робі: актів на приховані роботи, актів обстеження, випробувань, обмірів, сертифікатів на матеріали, оформленого журналу виконання робіт, та у випадку необхідності, інших документів, які є обов'язковими для ведення (оформлення) підрядником при виконання передбачених цим договором робіт згідно вимогам чинного законодавства.

Водночас, в матеріалах справи відсутні платіжні документи, що підтверджують факт здійснення перерахування грошових коштів позивачем ТОВ «Арх-Ательє» у межах виконання зазначених вище договорів та докази використання отриманих послуг у своїй господарській діяльності.

Слід додати, що Публічним акціонерним товариством «Київський ювелірний завод» на виконання вимог ухвали суду про надання письмових пояснень по суті спору з урахуванням обставин, що слугували підставою для направлення справи на новий судовий розгляд, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 подано окремі ідентичні документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції, що були подані і під час розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Разом з цим, зі змісту акту перевірки (т. 1, а.с 53) слідує, що ТОВ «Арх-Ательє» не надано підтверджуючих документів щодо виконання податкових зобов'язань.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність належним чином оформлених первинних документів на підтвердження фінансово-господарських операцій з ТОВ «Арх-Ательє».

Між тим, оцінюючи фінансово - господарські операції з ПП «Євробуд Гарант» суд виходить з наступного.

Так, між позивачем та ПП «Євробуд Гарант» було укладено договір підрядних робіт в приміщені ювелірного салону - магазину за адресою: м. Харків, вул. Римарська, б. 18а від 02.02.2011.

Згідно 1.1 замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконати зі свої матеріалів і матеріалів, отриманих від замовника, відповідно до дизайн - проекту та умов цього договору, наступні роботи:

- вибірковий ремонт приміщення;

- внутрішні електромонтажні роботи.

Склад та обсяги робіт за цим договором визначаються дизайн - проектом та будуть уточнюватися в ході виконання робіт (п. 1.3 договору).

У відповідності до п. 1.2 підрядник зобов'язується усунути за свій рахунок виявлені при прийманні робіт можливі дефекти, недоліки, неполадки, викликані його діяльністю, підготувати усю необхідну виконавчу документацію та здати результати виконаних належним чином робіт замовникові, з підписанням акта приймання - передачі виконаних робі із замовником.

Договірна вартість робіт за цим договором, з урахуванням вартості усіх необхідних матеріалів, виробів, обладнання визначається на підставі дизайн - проекту і, згідно з додатком №1, складає - 4 064 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 812 грн. 80 коп. (п. 2.2 договору).

Згідно п. 2.7 договору матеріали, які постачає замовник, безоплатно передаються замовником за актом підряднику на відповідальне зберігання по мірі їх використання за актом використаних матеріалів, підписаними обома сторонами.

Пунктом 2.10 договору визначено, що підрядник щомісяця, до 25-го числа звітного місяця, подає на підписання замовнику акт виконаних робіт за формою КБ-2в, складений за фактично виконаними обсягами робіт, довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та акт використаних матеріалів, які постачає замовник.

Щомісячна оплата за виконані роботи здійснюється замовником підряднику на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт форми КБ-3, до 20-го числа місяця, наступного за звітним, лише за умови оформлення генпідрядником на весь обсяг виконаних ним робіт у складі виконавчої документації, що надається попередньо при прийманні робіт: актів на приховані роботи, актів обстежень, обмірів, випробувань, передачі замовнику сертифікатів на матеріали, паспорти на обладнання, оформлення журналу виконання робіт, відповідно до будівельних норм і правил, і таке інше (п. 2.11 договору).

Остаточні розрахунки здійснюються замовником після приймання від підрядника всіх передбачених договором робіт, виконавчої документації у повному обсязі згідно з п. 2.11 цього договору (п. 2.12 договору).

Суд зазначає, що жодних документів, які передбачені договором підрядних робіт в приміщені ювелірного салону - магазину за адресою: м. Харків, вул. Римарська, б. 18а від 02.02.2011, який укладений між позивачам та ПП «Євробуд Гарант» останнім не надано.

В матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази щодо руху активів у процесі здійснення позивачем господарської операції. При цьому, первинні документи на підтвердження факту здійснення господарської операції Публічним акціонерним товариство «Київський ювелірний завод» до суду не надано.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що ПАТ «Київський ювелірний завод» на порушення абзацу 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону №334/94-ВР, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України завищено валові витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів по взаємовідносинам з ПП «Євробуд Гарант», що вплинуло на визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Що ж стосується взаємовідносин позивача з ПП «Альфа - Ком» слід звернути увагу на наступне.

Так, в акті перевірки зазначено (т. 1, а.с. 86), що станом на його складання, стан ПП «Альфа - Ком» згідно бази даних АІС «Податковий блок» - « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Досудовим слідством встановлено, що будуючи засновником та директором ПП «Альфа - Ком», ОСОБА_1 показав, що ніякого відношення до фінансово - господарської діяльності даного підприємства не має, печатку підприємства не отримував, ніяких товарів, робіт (послуг) від імені ПП «Альфа - Ком» нікому не поставляв та не оказував, та в той же час за грошову винагороду підписав документи про своє призначення на цю посаду.

Водночас, оцінюючи наявні документи в матеріалах справи суд наголошує на тому, що позивачем не надано всіх первинних документів по взаємовідносинам з ПП «Альфа - Ком».

Зокрема, Публічним акціонерним товариством «Київський ювелірний завод» по взаємовідносинам ПП «Альфа - Ком» надано суду лише окремі первинні документи, серед яких: податкові накладні, прибуткові накладні, видаткові накладні, рахунки - фактури (т. 2, а.с 154-161, 179-181). Інші документи, серед іншого, договори, платіжні документи, докази використання придбаної продукції у власній господарській діяльності позивач не надано.

Тобто, в даному випадку відсутні первинні фінансово - господарські документи, що підтверджуються реальність вчинення господарської операції між зазначеними вище суб'єктами господарюванню.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що висновки викладені в акті перевірки по взаємовідносинам Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод» по взаємовідносинам ПП «Альфа - Ком» з ПП «Альфа - Ком» відповідають фактичним обставинам справи, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті в порядок спосіб та в межах наданих відповідачу повноважень.

Проте, суд звертає увагу, що сума донарахованого податку на прибуток в акті розрахунку та штрафних санкцій до акту від 12.11.2013 №44/40-40/00227229 була здійснена податковим органом невірно.

Зокрема, в результаті невірного розрахунку загальна сума донарахованого податку збільшена на 6 078 332, 00 грн., відповідно збільшена сума штрафних санкцій на 1 521 583, 00 грн. Представник відповідача проти вказаних обставин не заперечував.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено обставин безпідставності винесення податковим органом спірних податкових повідомлень рішень, проте, з огляду на наявність помилки у розрахунку донарахованих податкових зобов'язань з податку на прибуток, у тому числі штрафних санкцій, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом скасування податкового повідомлення рішення форми «Р» № від 28.11.2013 в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 6 078 332, 00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1 521 583, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не в повній мірі довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 28.11.2013 в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 6 078 332, 00 грн. та штрафних (фінансових) санкціями (штрафами) у розмірі 1 521 583, 00 грн.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда