Справа № 760/21519/15-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Бабенка К.А.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій щодо непризначення одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення; зобов`язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності; стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 240 000,00 грн.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності з урахуванням вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій». У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року позивач звернувся до Одеського обласного військового комісаріату із заявою про направлення відповідного пакету документів до Міністра оборони України через Департамент фінансів Міністерства оборони України для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено відповідачу необхідний пакет документів на позивача за вих. від 14 серпня 2015 року № 6283.

Листом № 8992 від 19 листопада 2015 року Одеським обласним військовим комісаріатом повідомлено позивача, що документи щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги повернуті без реалізації з Міністерства оборони України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби за хворобою у 2001 році та є пенсіонером Міністерства оборони України, інвалідом війни ІІ групи, має 44 роки 6 місяців вислуги, що підтверджується витягами з наказів та копіями відповідних посвідчень.

07 червня 2010 року отримав ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 07 червня 2010 року серії 2-18 ОД № 054537.

22 лютого 2011 року отримав ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 22 лютого 2011 року серії 2-18ОД № 072785.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 7 пп. 2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Відповідно до п. 7 вказаного Порядку, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Наказом Міністра оборони України № 168 від 12 квітня 2007 року «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наведеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 10 липня 2015 року не розглядалась Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір не надавалися, про що також зазначено відповідачем в апеляційній скарзі.

Листом № 8992 від 19 листопада 2015 року Одеським обласним військовим комісаріатом повідомлено позивача, що документи щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги повернуті без реалізації з Міністерства оборони України.

Таким чином, лист № 8992 від 19 листопада 2015 року не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду заяви позивача.

Як встановлено колегією суддів та підтверджено поясненнями представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, до зазначеної комісії документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги не надходили, відповідного рішення Міністерство оборони України по суті заяви не приймало, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, Міністерством оборони України у встановлені законодавством порядок та строки не розглянуто, відтак, при розгляді цієї заяви відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач, повертаючи без реалізації документи позивача за заявою від 10 липня 2015 року про надання одноразової грошової допомоги згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, діяв з порушенням наведених законодавчих норм, з урахуванням нерозгляду поданої заяви Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, у передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано достатньо доказів правомірності допущеної бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача про надання одноразової грошової допомоги у передбаченому законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та наведеними законодавчими нормами.

Згідно із ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів, враховуючи відсутність рішення відповідача, вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності, та зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у порядку та на умовах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)осіб» та ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення.

На думку колегії суддів, задоволення вимог позивача в цій частині є належним та достатнім способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З приводу позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності, колегія суддів зазначає, що задоволення таких позовних вимог є передчасним, з урахуванням того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розгляду відповідачем заяви позивача від 10 липня 2015 року у порядку, встановленому наведеними законодавчими нормами, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 03 серпня 2015 року у справі № К/800/35073/15, від 06 серпня 2015 року у справі № К/800/35697/15.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14, оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув, та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

З приводу доводів апелянта про те, що виходячи з суб`єктного складу сторін та предмету позову, дана справа підсудна окружному адміністративному суду, і повинна вирішуватись колегією у складі трьох суддів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є нарахування й виплата суб`єктом владних повноважень (органом державної влади) одноразової грошової допомоги військовослужбовцю.

Зазначена допомога є складовою проголошеного Конституцією України соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. За правилами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців це, серед іншого, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Зважаючи на наведені положення, саме місцевим загальним судам як адміністративним судам за п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України належить розглядати спори з приводу призначення соціальних виплат та допомоги.

Також, відповідач безпідставно посилається на приписи ч. 1 ст. 24 КАС України, відповідно до якої адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність, зокрема, міністерства розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів, оскільки вимоги щодо колегіального розгляду справ встановлені цією нормою лише для справ, підсудних окружним адміністративним судам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій та стягнення коштів є частково обґрунтованими та засновані на нормах права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови суду про задоволення адміністративного позову частково.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову суду.

У скасованій частині адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у порядку та на умовах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)осіб» та ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлений 20 травня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді К.А. Бабенко

Н.М.Літвіна

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Літвіна Н. М.

Бабенко К.А