Справа № 2а/2570/5775/2011
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Чернігів Справа № 2а/2570/5775/2011

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Скугоревої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області до Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, в якому просив визнати неправомірними дії начальника відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції щодо винесення постанови від 24.10.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору та визнати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 24.10.2011 року такою, що суперечить нормам чинного законодавства і скасувати її.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Управлінням Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області на виконання постанови суду, за якою був виданий виконавчий лист, нараховано надбавку до пенсії про що свідчить протокол від 19.10.2011 року. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансування вказаних витрат проводиться за рахунок Державного бюджету України, проте до позивача кошти з Державного бюджету України не надходили. Використання коштів Пенсійного фонду України не за призначенням не допускається. Тому позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.10.2011 року винесена відповідачем безпідставно.

Представник позивача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, зазначив що копії матеріалів виконавчого провадження № 29222269 надати не має можливості, оскільки виконавче провадження завершено 08.12.2011, а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області знаходилось виконавче провадження № 29222269, що було відкрито 14.10.2011 року з виконання виконавчого листа № 2-а-731/09, виданого 12.10.2011 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області, згідно якого суд постановив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-4 від 18.11.2004 року, з урахуванням фактично сплачених сум у цей період.

Постановою начальника Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області про відкриття виконавчого провадження від 14.10.2011 боржнику - УПФУ в Бобровицькому районі надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області 19 жовтня 2011 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, про що повідомлено ВДВС Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області листом від 20.10.2011 №14815/07. Зазначений лист отримано відповідачем 26 жовтня 2011 року.

У зв'язку з невиконанням рішення у строк, встановлений для добровільного виконання, 24 жовтня 2011 року начальником відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області винесено постанову про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області виконавчого збору у розмірі 1 360 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

При цьому, заходами примусового виконання рішень, відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи наведені норми, суд зазначає, що закінчення строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, само по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року по справі №3-217гс14 та у постанові від 06 липня 2015 року по справі №6-785цс15.

Судом було зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області надати в судове засідання докази вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа № 2-а-731/09, виданого 12.10.2011 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області. Відповідачем в судове засідання не було надано належних доказів того, що державним виконавцем вчинялись будь-які заходи з примусового виконання рішення суду, що перелічені в ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду, а тому винесення постанови про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області виконавчого збору у розмірі 1 360 грн. є необґрунтованим та передчасним.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1, про що свідчать протокол № О/Р118892 від 19.10.2011 та лист від 20.10.2011 №14815/07, виплату нарахованих коштів здійснено не було через те, що до управління кошти на фінансування витрат на виплату надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", не надходили.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2, що було чинним на час виникнення спірних відносин, управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 розділу ІІ цього Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

На підставі аналізу зазначених норм, суд вважає, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Стягнення виконавчого збору у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів у вигляді надбавки до пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постановах від 30.06.2015 справа № 21-1044а15, від 03.11.2015 справа № 21-5099а15.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено суду вжиття дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, а отже передумови для стягнення з боржника виконавчого збору не виникли, крім того невиконання удового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому дії начальника ВДВС Бобровицького районного управління юстиції щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.10.2011 є неправомірними, таким чином, постанова від 04.10.2011 підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії начальника Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.10.2011 ВП № 29222269.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.10.2011 ВП № 29222269.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур