Справа № 808/8663/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 рокусправа № 808/8663/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного підприємства "Науково промислово-комерційне об`єднання "ТАТА"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року по справі №808/8663/15 за позовом приватного підприємства "Науково промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Науково промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" звернулося до суду з позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000314/1 від 13 жовтня 2015 року.

В обґрунтуванні позову позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи, за позицією позивача, були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала резервний метод визначення митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована правом митного органу самостійно визначити митну вартість товарів, у разі виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення такої вартості товарів декларантом у митній декларації. У спірному випадку декларантом на вимогу митниці не надано усіх витребуваних документів, а надані документи не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, яка задекларована позивачем, що і стало підставою для визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом. Крім цього, суд вказав на те, що митний орган мав інформацію щодо раніше визнаної/визначеної митної вартості аналогічних (подібних товарів), яка відрізнялася в сторону збільшення від митної вартості, яку задекларовано позивачем у спірному випадку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, приватне підприємство "Науково промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просило скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо ненадання декларантом усіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту). Заявник апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки доводам, якими обґрунтовувався заявлений позов та які свідчать про неправомірність оскарженого рішення Митниці з огляду на відсутність підстав для висновків щодо наявності у поданих до митного органу документах розбіжностей, які не дозволяли перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 15 січня 2015 року між ОАО «Техническая бумага» (Постачальник) та приватним підприємством «Науково промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» (Покупець) укладено договір поставки № 24, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві паперову продукцію відповідно до специфікації до кожної відвантаженої партії товару, а Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар відповідно до специфікації на кожну партію продукції.

В межах вищевказаного договору позивач отримав товар, а саме:

- папір бітумований пакувальний одношаровий в рулонах марки БУ-Б-8000кг. Показники: - маса 1 кв.м. - 200+- 20г; відношення маси просочувального складу до маси абсолютної сухої основи - 0,65-0,67; - руйнівне зусилля при розтягуванні смужки паперу шириною 15 мм073-75Н (кгс); - водопоглинання при атмосферному тиску протягом 3 год. не більше 30,6-31; формат 1200, ТУ5453- 009- Виробник - ОАО «Техническая бумага». Країна виробництва - RU.

- папір парафінований (просочений парафіном) марки БП 3-35 - 2000 кг застосовується для пакування металовиробів, в рулонах, одношаровий згідно ГОСТ 9569-2006 Показники: - приріст парафіна - 30,5-33,8%; - опір продавлювання, кПа - 111-115 кг/кв.см; - паро проникливість - 19-22,5 г/кв.м. рН водяної витяжки - 7,4-7,9. Виробник - ОАО «Техническая бумага». Країна виробництва - RU.

Вартість 1 кг товару з урахуванням транспортних витрат склала:

1) для паперу парафінованого - 0,83 доларів США;

2) для паперу бітумованого - 0,4 доларів США.

З метою митного оформлення товарів, 12 жовтня 2015 року ПП «Науково промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» подало до Запорізької митниці ДФС митну декларацію №112050000/2015/017847 разом з іншими документами, необхідними для митного оформлення товарів.

Митна вартість товару визначена декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Під час здійснення перевірки декларації з доданими до неї документами посадовою особою відповідача було встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять наступні розбіжності:

1) довідка про транспортні витрати № 00107 від 06 жовтня 2015 року видана підприємством ТОВ «Ковчег трейд», а в накладній СМR № 0510 від 05 жовтня 2015 року перевізник визначений, як ФОП «ОСОБА_2», що не дає змоги впевнитись, що документ, який містить відомості про вартість перевезення стосується оцінюваного товару та виданий саме підприємством-перевізником товару;

2) відповідно до умов пункту 3.3 контракту від 15 січня 2015 року №24 перелік товаросупровідних документів включає, зокрема, такий документ, як пакувальний лист, який до митного оформлення надано не було;

3) відповідно до умов пункту 4.1 контракту від 15 січня 2015 року №24 форма оплати за товар протягом 15 календарних днів з моменту отримання товару на складі постачальника, але згідно поданих документів до митного оформлення не можливо встановити з якої дати товар був отриманий від постачальника, зокрема до митного оформлення надано платіжне доручення № 92 від 09 вересня 2015 року (передоплата здійснена 100%).

З огляду на встановлені розбіжності, Митниця запропонувала декларанту надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

13 жовтня 2015 року Приватним підприємством «Науково промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» надано документи:

- договір про транспортне перевезення № 25-09.15 від 25 вересня 2015 року;

- договір оренди транспортного засобу № 001-07 від 07 липня 2015 року;

- специфікація на відвантаження товару б/н від 05 жовтня 2015 року;

- рахунок на оплату № 406 від 03 вересня 2015 року;

- витяг цін з Інтернет ресурсу;

З наданих позивачем документів щодо митного оформлення товару, посадовими особами відповідача встановлено, що в наданому додатково рахунку на оплату № 406 від 03 вересня 2015 року відсутнє посилання на доповнення № 1 від 05 жовтня 2015 року до контракту від 15 січня 2015 року №24, за яким здійснюється поставка оцінюваного товару, а також відсутній підпис керівника підприємства (Романова Д.А.).

В наданій додатково специфікації на відвантаження товару б/н від 05 жовтня 2015 року визначено лише одне найменування товару (бумага парафінована марки БП 3-35), а разом з тим не вказані реквізити отримувача, не визначено за яким контрактом здійснюється відвантаження, що не дає можливості впевнитися, що дане відвантаження стосується оцінюваного товару.

З огляду на те, що позивачем не надано у повному обсязі додатково витребувані документи, 13 жовтня 2015 року Митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/00314/1. Митна вартість товарів, що імпортуються, була визначена митним органом із застосуванням резервного методу згідно наявної в митному органі інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку: для товару № 1 на рівні 0,57 USD за кг товару (МД № 112050000/2015/002528 від 23 лютого 2015 року); товару № 2 на рівні 1,1 USD за кг товару (МД № 112050000/2015/002528 від 23 лютого 2015 року). Внаслідок чого вартість ввезеного товару було скореговано до позначки 0,57 USD за 1 кг паперу парафінованого, та до позначки 1,11 USD за 1 кг паперу бітумованого. Вартість товару скорегована з 106609,76 грн. (ПДВ 25611,20 грн.) до 147482,92 (ПДВ 31136,92 грн.). Різниця склала 40873,16 (ПДВ 6841,36 грн.).

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначене рішення відповідача прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції, в повній мірі, суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і збору достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Враховуючи наведені норми права, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

В той же час, такі повноваження митним органом мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов'язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України (правова підстава, яка зазначена Митницею для прийняття рішення про коригування митної вартості), орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, встановивши те, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, та за умови ненадання декларантом витребуваних додаткових документів, Митниця має підстави не визнати митну вартість, яка визначена декларантом та самостійно визначити митну вартість за іншим методом, в порядку передбаченому Митним Кодексом України.

Як зазначено вище, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, а також не надання Декларантом на вимогу Митниці додаткових документів.

Таким чином, враховуючи обставини, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, визначальним у цій справі є встановлення обставин, які свідчать про наявність у Митниці обґрунтованих підстав вважати, що подані позивачем документи містять розбіжності, а також наявність у Митниці правових підстав для витребування додаткових документів.

При цьому, колегія суддів враховує, що з огляду на законодавчо встановлену компетенцію Митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Як зазначено вище, під час здійснення митного контролю відповідачем встановлено, що подані разом з декларацією документи містять розбіжності, а саме: 1) довідка про транспортні витрати № 00107 від 06 жовтня 2015 року видана підприємством ТОВ «Ковчег трейд» в накладній СМR № 0510 від 05 жовтня 2015 року перевізник визначений, як ФОП «ОСОБА_2», що не дає змоги впевнитись, що документ, який містить відомості про вартість перевезення стосується оцінюваного товару та виданий саме підприємством-перевізником товару; 2) відповідно до умов пункту 3.3 контракту від 15 січня 2015 року №24 перелік товаросупровідних документів включає, зокрема, такий документ, як пакувальний лист, який до митного оформлення надано не було; 3) відповідно до умов пункту 4.1 контракту від 15 січня 2015 року №24 форма оплати за товар протягом 15 календарних днів з моменту отримання товару на складі постачальника, але згідно поданих документів до митного оформлення не можливо встановити з якої дати товар був отриманий від постачальника, зокрема до митного оформлення надано платіжне доручення № 92 від 09 вересня 2015 року (передоплата здійснена 100%).

Таким чином, реалізуючи свої повноваження щодо контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, Митниця визначилася з обставинами, які, на її думку, не дозволяли перевірити правильність задекларованої митної вартості.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки Митниці щодо наявності розбіжностей у поданих документах на підтвердження транспортних витрат. Транспортні витрати, відповідно до п.10 ст.58 МК України, є складовою митної вартості. Обов'язковість надання документів, що підтверджують витрати на транспортування, передбачена ч.2 ст.53 МК України. Таким чином, не підтвердження понесених транспортних витрат, наявність розбіжностей у документах щодо транспортних витрат, можуть бути підставою для витребування додаткових документів, а в разі не усунення таких розбіжностей, може бути підставою для невизнання Митницею визначеної декларантом митної вартості товарів. На вимогу Митниці позивачем додатково надано договір про транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вартажів № 25-09.15 від 25 вересня 2015 року, який укладено між позивачем (Замовник) та ТОВ «Ковчег Трейд» (Експедитор). Відповідно до п.3.1.3 Експедитор, для виконання доручень Замовника, має право укладати договори з перевізниками (а.с.26-30). Також позивачем надано договір оренди транспортного засобу № 001-07 від 07 липня 2015 року, який укладено між ТОВ «Ковчег Трейд» та ФОП ОСОБА_2, який в накладній СМR № 0510 від 05 жовтня 2015 року визначений як перевізник.

Таким чином, позивачем на вимогу Митниці додатково надано документи, які без сумніву усували розбіжності, що існували у документах, поданих на підтвердження транспортних витрат.

Щодо доводів Митниці про ненадання до митного оформлення пакувального листа, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дійсно відповідно до умов пункту 3.3 зовнішньоекономічного контракту від 15 січня 2015 року №24 перелік товаросупровідних документів включає, зокрема, такий документ, як пакувальний лист. Вказаний документ позивачем до митного оформлення подано не було. В той же час, надання до митного оформлення такого документу як пакувальний лист не передбачено частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім цього, пакувальний лист, як документ в якому відображається вид товару, що знаходиться в товарному місці (контейнер, ящик, коробка тощо) не містить відомостей щодо вартості товару, а отже не може підтверджувати числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Таким чином, не надання до митного оформлення пакувального листа, не можливо визначити як розбіжність у поданих документах, яка стосується числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Отже, посилання Митниці на не надання до митного оформлення пакувального листа, як на розбіжність, що не дозволяє перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару, є необґрунтованим.

Безпідставними колегія суддів вважає і посилання Митниці, як на наявність розбіжностей, на те, що відповідно до умов пункту 4.1 контракту від 15 січня 2015 року №24 форма оплати за товар протягом 15 календарних днів з моменту отримання товару на складі постачальника, але згідно поданих документів до митного оформлення не можливо встановити з якої дати товар був отриманий від постачальника, зокрема до митного оформлення надано платіжне доручення № 92 від 09 вересня 2015 року (передоплата здійснена 100%). Митницею взагалі необґрунтовано те, яке відношення має встановлення дати отримання товару для перевірки правильності визначення митної вартості товару. При цьому, за умови того, що декларантом надано платіжне доручення №92 від 09 вересня 2015 року, яке свідчить про фактичну сплату вартості товару. У вказаному платіжному дорученні зазначено дата та номер зовнішньоекономічного контракту, рахунок на підставі якого здійснена оплата, тобто, зазначено реквізити, які дозволяють ідентифікувати вказане платіжне доручення та його відношення до зовнішньоекономічного контракту.

Таким чином, посилання Митниці на не можливість встановлення дати поставки товару, як на розбіжність, що не дозволяє перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару, є також необґрунтованими.

З огляду на проаналізовані обставини, з якими Митниця пов'язувала наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що не дозволяли, на її думку, перевірити правильність задекларованої митної вартості та враховуючи додатково наданні позивачем документи щодо транспортних витрат, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість висновків Митниці щодо не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товарів.

Посилання Митниці на наявність інформації щодо раніше визнаної/визначеної митної вартості, не може бути самостійною підставою для коригування заявленої митної вартості товару, оскільки це не передбачено Митним кодексом України. Той факт, що аналогічний (подібний) товар раніше був розмитнений за іншою ціною (а.с.73) жодним чином не означає те, що під час наступних поставок аналогічного (подібного) товару позивач буде зобов'язаний декларувати лише раніше визнану Митницею вартість товару, при цьому, не враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови з прийняттям нової постанови про задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1, ст. 198, ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Науково промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року по справі №808/8663/15 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000314/1 від 13 жовтня 2015 року - визнати неправомірним та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 19.05.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк