Справа № 809/767/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Справа № 876/900/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу завідувача відділу-приймальні Президента України ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до завідувача відділу-приймальні Президента України ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до завідувача відділу - приймальні Президента України ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною при розгляді звернення від 09.12.2014 року, зобов'язання направити вказане звернення до Президента України П. Порошенка для прийняття ним рішення та відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем порушення положення Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», неналежно розглянуто звернення позивача від 09.12.2014 року, адресованого Президенту України та надісланні вказаного звернення на розгляд до Генеральної прокуратури України за належністю. Вважає такі дії протиправними.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність завідувача відділу - приймальні Президента України ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 09.12.2014 року. Зобов'язано завідувача відділу - приймальні Президента України ОСОБА_1 розглянути звернення ОСОБА_2 від 09.12.2014 року, з урахуванням обмежень встановлених ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем - завідувачем відділу-приймальні Президента України ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає нормам матеріального й процесуального права, висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Просять постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 надіслав на ім'я Президента України звернення (зареєстровано в Адміністрації Президента України 12 січня 2015 року за № 22/048278-06К), у якому висловлював незадоволення неналежним, на його думку, реагуванням органів прокуратури на його заяви про вчинення злочину (замаху на життя) позивача та про незаконні дії суддів Вищого господарського суду України. У зв'язку з цим ОСОБА_2 просив Главу держави взяти хід вирішення цих питань на контроль та прийняти позивача на своєму особистому прийомі. Вважає, що звернення за своєю суттю є заявою (клопотанням), а не скаргою, як помилково стверджує суд першої інстанції.

Апелянт звертає увагу суду на те, що жодних вимог про поновлення прав та захист законних інтересів позивача звернення не містить. Натомість у зверненні йдеться про порушення чинного законодавства та недоліки в діяльності органів судової влади та прокуратури (в тому числі Генеральної прокуратури України). У зверненні наводились факти, перевірка яких належить до повноважень прокуратури (ухвалення завідомо неправосудного рішення суддями Вищого господарського суду України, неналежне виконання правоохоронним органами своїх обов'язків під час розгляду заяв позивача про вчинення злочинів), відтак дане звернення, з урахуванням положень частини третьої статі 7 Закону України «Про звернення громадян» та з метою сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів позивача, разом із додатками було надіслано до Генеральної прокуратури України для розгляду в межах компетенції з проханням повідомити заявника про результати розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Президента України П.О. Порошенка із заявою, у якій вказував на неправомірні дії суддів Вищого господарського суду України, які полягали у прийнятті колегією суддів завідомо неправосудного рішення та неналежне виконання правоохоронними органами своїх обов'язків при розгляді заяви про вчинення кримінального правопорушення проти ОСОБА_2, виражене у організації замаху групою осіб на життя та волю останнього з метою фальсифікації документів, викрадення та заволодіння майном ТзОВ «Анді», директором якого являється позивач.

У зв'язку із викладеними в заяві від 09.12.2014 року обставинами, позивач просив президента взяти на контроль вказане звернення, вирішити поставлені останнім питання та прийняти ОСОБА_2 на своєму особистому прийомі.

Листом від 13.01.2015 року за № 22/000226-09, завідувач відділу - приймальні Президента України ОСОБА_1 повідомив про те, що звернення позивача на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано за належністю на розгляд до Генеральної прокуратури України з проханням повідомити ОСОБА_2 про прийняте рішення та водночас роз'яснено про порядок прийому громадян в Адміністрації Президента України із зазначенням графіку такого прийому та адресу, за якою він здійснюється.

Із листа від 13.07.2015 року за № 06/1-11650-14 встановлено, що заява позивача в подальшому скерована Генеральною прокуратурою України до прокуратури м. Києва для організації її розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції зазначив, що у своєму зверненні ОСОБА_2 скаржиться, в тому числі, й на бездіяльність Генеральної прокуратури України, а відтак по своїй суті звернення ОСОБА_2 є скаргою в розумінні положень статті 3 Закону України «Про звернення громадян».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що надаючи відповідь від 13.01.2015 року та направляючи звернення ОСОБА_2 на розгляд до Генеральної прокуратури України, відповідачем не враховано вимоги частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та як наслідок, допущено порушення заборони щодо недопустимості направлення скарги на розгляд органу, дії (бездіяльність) якого оскаржуються.

Проте зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» гарантовано право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення .

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що наведені позивачем у зверненні доводи та поставлені ним питання свідчать про те, що вони стосуються незадоволення неналежним, на його думку, реагуванням органів прокуратури на його заяви про вчинення злочину щодо позивача та про незаконні дії суддів Вищого господарського суду України.

Суть заяви зводяться до побажання та відповідного прохання до Президента України взяти вирішення порушених питань на контроль та прийняти позивача на своєму особистому прийомі.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до статті 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 106 Конституції України визначені повноваження Президента України. При цьому Конституцією України не передбачено обов'язку Президента України особисто надавати відповіді на звернення громадян, що йому адресовані.

В рішеннях Конституційного Суду України від 10.04.2003 №7-рп/2003, від 07.04.2004 №9-рп/2004, від 16.05.2007 №1-рп/2007, від 02.10.2008 №19-рп/2008, від 08.10.2008 №21-рп/2008 зазначається про те, що законодавчі акти не можуть покласти додаткові права чи обов'язки на Президента України, крім тих, що прямо передбачені нормами Конституції України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності; клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Колегія суддів погоджується із твердженням апелянта, що оскільки у звернені наводились факти, перевірка яких належить до повноважень прокуратури, а саме ухвалення завідомо неправосудного рішення суддями Вищого господарського суду України, неналежне виконання правоохоронним органами своїх обов'язків під час розгляду заяв позивача про вчинення злочинів, це звернення, з урахуванням положень частини третьої статі 7 Закону України «Про звернення громадян» та з метою сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів позивача, було надіслано до Генеральної прокуратури України для розгляду в межах компетенції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає помилковим твердження суду першої інстанції, що по своїй суті звернення ОСОБА_2 є скаргою.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 23 Закону України «Про звернення громадян» вищі посадові особи держави - Президент України, Голова Верховної Ради України, Прем'єр-міністр України, - здійснюють прийом у встановленому ними порядку.

Згідно з пунктом 28 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України створює для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Таким органом є Адміністрація Президента України, яка створена Указом Президента України від 25 лютого 2011 року № 265 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України».

Відповідно до пункту 3 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 2 квітня 2010 року № 504 (із наступними змінами і доповненнями), основними завданнями Адміністрації є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень. Згідно з підпунктом 20 пункту 4 вказаного Положення Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян (у тому числі політичних партій, професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.

Таким чином, саме на Адміністрацію покладено завдання організовувати прийом громадян, які звертаються до Президента України.

Колегія суддів вважає, що у відповіді Адміністрації Президента України на звернення, наданій листом від 13 січня 2015 року № 22/000226-09, позивачу було роз'яснено порядок проведення особистого прийому громадян в Адміністрації (працівниками Приймальні Президента України), зокрема поінформовано про графік прийому та адресу, за якою він здійснюється.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що звернення позивача адресоване Президентові України, розглянуте в установленому законом порядку Адміністрацією Президента України, у порядку та спосіб, визначений Конституцією та законами України, під час розгляду цього звернення неправомірних дій або бездіяльності допущено не було. Та вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку колегії суддів про те, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити..

Керуючись ч. 3 ст.160, ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу завідувача відділу-приймальні Президента України ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року у справі 809/767/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до завідувача відділу-приймальні Президента України ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 18.05.2016 року.