Справа № 826/3542/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/16164/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника позивача - Малько Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в м. Києві звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" виконати пункти вимоги Держфінінспекції в місті Києві від 18 жовтня 2013 року № 26-11-14-14/13872.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, позов задоволено частково: зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» вчинити дії, зокрема, виконати в повному обсязі пункти 2, 3, 4, 5, 7, 8, 11, 13, 14, 16 та частково пункти 9, 10, 12 (в частині стягнення грошових зобов'язань у сумі 1 470 грн) письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18 жовтня 2013 року № 26-11-14-14/13872; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Суди встановили, що Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до п. 1.3.4.5 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в місті Києві на ІІ квартал 2013 року проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» за період з 01 січня 2010 року по завершений звітний період 2013 року, за результатами якої складено акт № 11-30/1982 від 17 вересня 2013 року.

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження виникнення їх у подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», генеральному директору КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» направлено письмову вимогу № 26-11-14-14/13872 від 18 жовтня 2013 року «Про усунення виявлених ревізією порушень».

З огляду на відсутність виконання відповідачем вищезазначеної вимоги у добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що доказів виконання вказаної вимоги відповідачем не надано.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками судів.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 Положення).

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Між тим у справі, яка розглядається, позивач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов Державної фінансової інспекції до підконтрольної установи про зобов'язання виконати вимогу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня 2014 року та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14, відповідно).

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого позову.

Оскільки при вирішенні спору суди допустили неправильне застосування норм матеріального права до встановлених у справі обставин, то скаргу відповідача слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі.

Відмовити в задоволені позову Державної фінансової інспекції в м. Києві до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" про зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: