Справа № 802/311/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

17 травня 2016 р. Справа № 802/311/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 010-01518-240215 від 24.02.2015 року та зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок коштів Фонду.

13.04.2016 року на адресу суду надійшло клопотання від представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (вх. №7196) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки, вважає, що справу не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства. Обґрунтовуючи вказане клопотання представник відповідача зазначив, що у подібних правовідносинах постановою Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15 закрито провадження в адміністративній справі, оскільки суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Представник позивача письмово клопотав суд здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження (клопотання за вх. №9824 від 17.05.2016 року).

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 4 статті 122 та частин 4, 6 статті 128 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності дійшов висновку, що підстав для закриття провадження у даній справі немає.

Так, в силу положень пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Заявляючи клопотання про закриття провадження у цій справі, відповідач посилається на постанову Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15, якою було закрито провадження в адміністративній справі з тих мотивів, що, на думку Верховного Суду України, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому спір у справі, яка розглядалась Верховним Судом України, виник між управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" Куреним О.В. та стосувався питання не включення грошових вимог Пенсійного фонду України до реєстру вимог кредиторів.

Натомість публічно-правовий спір у цій адміністративній справі стосується оскарження фізичною особою, як вкладником, дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., як суб'єкта владних повноважень, вчинених ним під час здійснення владних управлінських функцій, які полягали у визнанні Договору № 010-01518-240215 від 24.02.2015 року нікчемним і, як наслідок, не включенні позивача до реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, сторони та предмет спору у цій справі є відмінними від тих сторін та предмету спору у справі, що розглядалась Верховним Судом України.

Тому висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15, безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у цій адміністративній справі та однозначно не вказують на необхідність закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року у справі громадянки ОСОБА_4 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи, частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Такі скарги підлягають безпосередньому розгляду в судах незалежно від того, що прийнятим раніше законом міг бути встановлений інший порядок їх розгляду (оскарження до органу, посадової особи вищого рівня по відношенню до того органу і посадової особи, що прийняли рішення, вчинили дії або допустили бездіяльність).

Зміст вищевказаної конституційної норми відображений і у частині 1 статті 6 КАС України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Також відповідно до ч. 3, 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується, а відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, забороняється.

При цьому слід зазначити, що згідно частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Так, частинами 1, 2 ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI передбачено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим, ч. 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на вищевикладене та враховуючи характер спірних правовідносин та склад їх учасників, судове оскарження рішень (дій, бездіяльності) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", на переконання суду, неможливе в порядку іншого судочинства, ніж адміністративного.

Аналогічної позиції дотримується Пленум Вищого адміністративного суду України, який у пункті 25 постанови від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" роз'яснив, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Вказана позиція додатково підтверджена листом Вищого адміністративного суду України від 25.07.2014 року № 992/11/14-14.

З огляду на викладене клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 8, 157, 165, 186, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у даній адміністративній справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович