Справа № 206/2262/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/2262/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"11" травня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м.Дніпропетровськ ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

19 квітня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.04. 2016 приблизно о 23 годині 45 хвилин він керував автомобілем «Mazda 3 MSD МТ», державний реєстраційний номер - ВІ 2344 АІ, рухаючись дорогою по вул. Таманська м. Дніпропетровська. В районі будинку 22 по вул. Таманська м. Дніпропетровська його автомобіль був зупинений працівниками поліції, які заявили, що він ввімкнув правий сигнал повороту, але повернув в іншу сторону, та в нього відсутній поліс обовязкового страхування. На їх вимогу він надав посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «В», «С», та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким він керував, а саме надав зазначені документи рядовому поліції ОСОБА_2, який їх в подальшому передав своєму напарникові жінці, яка з його документами направилась до свого службового автомобілю та сіла в салон, де знаходилась тривалий час. Позивач зясовував причину зупинки у рядового поліції ОСОБА_2, який залишався біля його автомобілю, на що останній йому повідомив про те, що він порушив правила дорожнього руху при перетині перехрестя. Позивач заперечував про це, намагаючись надати пояснення. Однак, на його заперечення рядовий поліції ОСОБА_2 потребував надати йому для перевірки поліс обовязкового страхування, на що позивач відповів, що не заперечує надати для ознайомлення поліс обовязкового страхування та передасть його в руки після повернення йому посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію т/з, при цьому позивач показав наявність полісу обовязкового страхування на відстані, достатній для його читабельності поліцейським, оскільки йому не було повідомлено про те, з якою метою у нього забрали посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з та чи збираються їх повертати. Через деякий час рядовим поліції (жінкою) йому було повернуто позивачу посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з, після чого рядовим поліції ОСОБА_2 було надано для підписання постанову у справі про адміністративне правопорушення, яку він отримав від напарника поліцейської, попередньо, перед наданням її позивачу.

Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно та безпідставно, з грубим порушенням положень КУпАП, за відсутності події та складу правопорушення, за відсутності доказів вчинення правопорушення. Позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати дії службової особи - інспектора 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Дніпропетровську ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 747198 від 05.04.2016р. як незаконну, а провадження по справ закрити. (а.с. 1-5).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача пояснив, що позивачу не було розяснено за що саме він притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення не було складено, позивача притягнуто до відповідальності за надуманими твердженнями.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях. (а.с. 19-20). Пояснив, що позивачем вимоги п. 2.1. ПДР України не виконані.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 05 квітня 2016 року о 23:45год. Інспектором 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 747198 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП., а саме: ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mazda 3 MSD МТ», державний реєстраційний номер - ВІ 2344 АІ, увімкнув правий сигнал повороту, різько змінив напрямок руху іншу сторону. Не мав при собі поліса обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1. ПДР України.(а.с.6).

18.01.2016р. між ОСОБА_1 та ПРАТ «СК Арсенал Страхування» було укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого було видано поліс № АІ/ 8921085, терміном дії з 19 січня 2016 року по 18 січня 2017 року (включно), де застрахованим транспортним засобом є «Mazda 3 MSD МТ», державний реєстраційний номер - ВІ 2344 АІ (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Керуючись ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Інспектором 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Не мав при собі поліса обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1. ПДР України.

Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тож посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. ст. 251, 256, 280 КУпАП України у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Відповідно ст. 256 КУпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов'язково зазначатися у протоколі (сам характер порушення ПДР, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить ст. 256 КУпАП та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. За таких умов говорити про доведеність факту правопорушення не можна.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В свою чергу в судовому засіданні встановлене наступне: позивачем не було вчинено вище вказаного порушення ПДР України, він під час руху виконував всі передбачені правилами дорожнього руху України дії, після того як його було зупинено співробітником поліції, він поставив запитання стосовно доказів на які співробітник поліції посилається, останній відповів, що з боку позивача було вчинено правопорушення, але жодних документальних підтверджень цьому не надано. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Згідно ст. 255 КУпАП уповноважені на ті посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП. Тому обставини, що начебто були встановлені посадовою особою, не повні та не об'єктивні, що в свою чергу викликають сумніви в їх достовірності та передбаченим законодавствам вимогам.

Позивачем в судовому засіданні спростовано обставину на підставі якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: не мав при собі поліса обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1. ПДР України та було надано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені інспектором 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовим поліції ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову ПС2 № 747198 від 05.04 2016 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються, порушення прав позивача дійсно були допущені.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони грунтуются на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258, 268, 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2016 року серії ПС2 №747198, якою за ч.1 ст.126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков