Справа № 244/1407/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/800/42959/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області про зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію по втраті годувальника з 30.01.2013р. та провести відповідні нарахування та виплату пенсії.
Постановою Сніжнянського міського суду Донецької області від 21.05.2013р. в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.
Зобов`язано відповідача здійснити перехід позивача на пенсію по втраті годувальника, нарахувати та виплатити їй відповідну пенсію з 01.02.2013р., з урахуванням виплачених сум.
З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції в силі.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Згідно абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років мають, зокрема, дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною першою статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 2010 року позивач знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сніжне та отримує пенсію за віком.
Згідно довідки МСЕК №001209 та експертного висновку від 05.03.1999р. чоловік позивача ОСОБА_2 мав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
30.01.2013р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника на підставі статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Проте листом від 13.02.2013р. №8/С-19-01-01 позивачу відмовлено в задоволенні заяви та роз`яснено, що згідно матеріалів пенсійної справи (довідки від 13.10.1992р. №925/45) ОСОБА_2 був викликаний на збори для участі в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, проте відповідно до Закону України «Про обов`язків військовий обов`язок і військову службу» відсутній такий вид військової служби, як перебування військовозобов`язаних на військових зборах.
Судами також встановлено, що згідно довідок військової частини НОМЕР_1 №925/45 від 13.10.1987р. та №2042 від 13.10.1987р. позивач був призваний на навчальні збори та виконував службові обов`язки у військовій частині № НОМЕР_1 в період з 29.07.1987р. по 13.10.1987р., а також приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що померлий чоловік позивача не був військовослужбовцем у розумінні Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу». Зокрема, ОСОБА_2 помер через захворювання, пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а не внаслідок поранення, контузії або каліцтва, як це передбачено статтею 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що померлий чоловік позивача мав статус військовослужбовця відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому питання призначення пенсії дружині померлого військовослужбовця регулюються спеціальним законом, а не Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».
З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач є дружиною військовозобов`язаного, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, досягла 50-річного віку, має загальний стаж роботи більше 20 років, після смерті чоловіка повторний шлюб не брала, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.
Також безпідставним є посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що чоловік позивача не був військовослужбовцем, оскільки згідно примітки до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями.
Можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.03.2016р. (№21-1887а15).
Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013р. у даній справі без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник