Справа № 2а-4493/10/2370
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2а-4493/10/2370

29.10.2010 р. м. Черкаси

09 год. 00 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Лисенко С.С.,

за участю представника позивача державної податкової інспекції у місті Черкаси ОСОБА_1 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у місті Черкаси до товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси»про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Черкаси звернулася до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси»про стягнення податкової заборгованості у сумі 1759 грн. 32 коп.

В судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач пояснив, що товариство з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси»стоїть на обліку в ДПІ у місті Черкаси як платник податків та має непогашену податкову заборгованість станом на 21.08.2010 року в сумі 1759 грн. 32 коп. по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів. Добровільно підприємство податковий борг сплачувати не бажає, тому позивач просить стягнути його у судовому порядку.

Відповідач по справі, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причину неприбуття не повідомив, заперечення на позов чи клопотання про відкладення справи не надав, а тому суд вирішив провести розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення та доводи позивача, вивчивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зареєстроване виконавчим комітетом Черкаської міської ради 17.03.2003 р., ідентифікаційний код 32415078.

Відповідач стоїть на обліку в ДПІ у місті Черкаси як платник податків та має непогашену податкову заборгованість станом на 21.08.2010 року в сумі 1759 грн. 32 коп. по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

При дослідженні письмових матеріалів справи суд встановив, що відповідач є власником таких транспортних засобів: ГАЗ-53, ЗІЛ-431610, ГАЗ-330202-414 та ВАЗ-2107.

Згідно розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів № 139 відповідачем за 2010 рік самостійно нараховано податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на загальну суму 3518 грн., яка повинна погашатися щоквартально рівними частинами. Однак відповідач станом на 21.08.2010 р. має непогашену заборгованість по даному виду платежу за перший та другий квартал 2010 року на загальну суму 1760 грн., термін сплати по яких настав 15.04.2010 р. та 15.07.2010 р., відповідно.

Враховуючи часткову сплату даного боргу в розмірі 68 коп., заборгованість відповідача перед позивачем на момент розгляду справи в суді становить 1759 грн. 32 коп.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 10 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі Закон № 1251-ХІІ) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів віднесений до загальнодержавних податків і зборів.

Спеціальним законом яким встановлюється податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах є Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11 грудня 1991 року № 1963-XII (далі Закон № 1963-XII).

Статтею 1 Закону № 1963-XII визначено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до статті 3 Закону № 1963-XII визначений розмір зазначеного податку, який залежить від об'єму двигуна транспортного засобу.

За змістом статті 5 Закону № 1963-XII податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Статтею 6 Закону № 1963-XII встановлено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку з власників наземних транспортних засобів провадиться виходячи з об'єму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, а податку з власників водних транспортних засобів - виходячи з довжини транспортного засобу за ставками, зазначеними у статті 3 цього Закону. Юридичні особи на основі бухгалтерського звіту (балансу) у строки, визначені законом для річного звітного періоду, подають відповідному органу державної податкової служби за місцем реєстрації транспортних засобів розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на поточний рік за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Законом, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-III (далі Закон № 2181-III).

Стаття 1 Закону № 2181-III визначає податкове зобов'язання як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 названого Закону податковий борг (недоїмка) це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нараховану на суму такого податкового зобов'язання.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону № 2181-III встановлено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним. Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків) згідно з відповідним законом з питань оподаткування, така декларація подається у строки, визначені цим пунктом для такого базового податкового періоду. Для цілей підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування, зокрема календарний квартал для цілей оподаткування прибутку підприємств.

За приписами пункту 5.1 статті 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації чи розрахунку, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Згідно підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-III платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 4 грудня 1990 року № 509-XII (далі Закон № 509-ХІІ) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181 у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги, що містять підстави їх виставлення, суму податкового боргу, що належить до сплати, пені та штрафної санкції.

Керуючись пунктом 6.2 статті 6 вищевказаного Закону, відповідачу направлено першу податкову вимогу №1/567 від 09.03.2010 року на суму 11896 грн., яку він отримав 06.04.2010 року та другу податкову вимогу № 2/907 від 06.05.2010 року на суму 12994 грн. 92 коп., яку відповідач отримав 09.07.2010 року.

Крім того, що відповідачу направлено рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу №676/24-109 від 11.08.2010 року, яке він у встановленому порядку не оскаржив.

Судом встановлено, що у звязку із наявністю податкового боргу, зареєстрована податкова застава в державному реєстрі рухомого майна 13.03.2010 року за № 26485132.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-ІІІ платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 5.4 статті 5 Закону № 2181-ІІІ, податкове зобовязання, не сплачене у передбачений законом термін, вважається сумою податкового боргу.

Згідно підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 цього Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає доведеним право позивача на стягнення податкового боргу з відповідача у сумі 1759 грн. 32 коп. по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов державної податкової інспекції у місті Черкаси до товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси»про стягнення податкової заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма-Черкаси», ідентифікаційний код 32415078, на користь бюджету через державну податкову інспекцію у місті Черкаси за рахунок активів податковий борг по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 1759 (одна тисяча сімсот пятдесят девять) грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 02 листопада 2010 року.

Суддя С.М. Гарань