Справа № 810/5546/15
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2016 року Справа № 810/5546/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція"
доІрпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" звернулось до суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 25.09.2015 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 76217 грн. 00 коп. та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції у розмірі 38108 грн. 50 коп., на думку позивача, прийнято контролюючим органом з порушенням норм процесуального права, яким регламентовано порядок і строки прийняття та направлення платникам податків податкових повідомлень-рішень, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 26.02.2016, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Матеріали справи містять клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" (ідентифікаційний код 30684447, місцезнаходження: 07805, Київська область, Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Індустріальна, буд. 3/6) зареєстроване в якості юридичної особи 06.12.1999, перебуває на податковому обліку в Бородянському відділенні Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та здійснює господарську діяльність пов'язану, зокрема, з вантажним автомобільним транспортом (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 35-38).

У травні 2015 року посадовими особами Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий та березень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 03.06.2015 № 757/15-01/30684447 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" не дотримано вимог пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та пунктів 6, 7 розділу ІХ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, що призвело, зокрема, до завищення суми бюджетного відшкодування, заявленої підприємством в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року на суму 76217 грн. 00 коп.

На підставі акта перевірки Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.09.2015 № , яким відповідно до приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 76217 грн. 00 коп. та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції у розмірі 38108 грн. 50 коп.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, позивач оскаржив його до суду.

Як зазначає позивач, територіальним органом доходів і зборів під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не дотримано вимог пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, яким передбачено обов'язок контролюючого органу прийняти податкове повідомлення-рішення протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки.

Представник позивача посилається на те, що акт перевірки від 03.06.2015 № 757/15-01/30684447 отримано уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Транспорт-Експедиція" 12.06.2015, в той час як податкове повідомлення-рішення № прийнято 25.09.2015, тобто з порушенням визначеного законом десятиденного строку.

За поясненнями представника позивача, порушення контролюючим органом норм процесуального права в частині строку прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є єдиною підставою для його скасування у судовому порядку під час розгляду даної адміністративної справи.

Заперечень з приводу неправомірності викладених в акті перевірки висновків посадової особи Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області по суті виявлених під час контролюючого заходу порушень, представник позивача не висловив, документальних свідоцтв на підтвердження відсутності в діях підприємства порушень вимог податкового законодавства під час визначення розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року надати відмовився (заява представника позивача від 26.02.2016 (а.с. 60).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

Якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, - контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

У разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (пункт 58.1 статті 58 Податкового кодексу України).

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

При цьому, згідно з приписами пункту 86.8 статті 86 цього Кодексу, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У свою чергу, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку (пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що податкове повідомлення-рішення, яким платнику податків визначається грошове зобов'язання, може бути прийнято контролюючим органом не раніше, ніж через 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, та не пізніше 1095 днів. Обмеження щодо мінімального десятиденного строку має забезпечити право платника податків на подання заперечень на акт перевірки, а максимальний строк відповідає встановленому законом строку давності.

Суд зазначає, що допущені територіальним органом доходів і зборів процедурні порушення, у тому числі й ті, що пов'язані, зокрема, з оформленням результатів контролюючого заходу, недотриманням строку прийняття податкових повідомлень-рішень тощо, не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення, та можуть бути прийняті судом до уваги за умови підтвердження належними та допустимими доказами добросовісного виконання таким платником власного податкового обов'язку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 03.11.2015 в адміністративній справі № 826/20761/14, 10.11.2015 в адміністративній справі № 814/2097/14 та Вищим адміністративним судом України в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015 в адміністративній справі № 816/5759/13-а (касаційне провадження № К/800/33917/14).

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, зокрема, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, правильність визначення розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року позивачем не доведено, документальних свідоцтв на підтвердження відсутності в діях підприємства порушень вимог податкового законодавства під час складання податкової звітності не надано, підстав для визнання висновків посадових осіб територіального органу доходів і зборів такими, що не відповідають дійсності, не наведено.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.