Справа № 826/16863/14
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2016 р. м. Київ К/800/11337/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуФірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») в особі представництва фірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ»)
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року
у справі826/18774/14
за позовомФірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») в особі представництва фірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ»)
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фірма «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») в особі представництва фірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») (далі по тексту - позивач, Представництво «Ферросталь АГ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19 червня 2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року і постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем у період з 28 березня 2014 року по 14 травня 2014 року була проведена документальна планова виїзна перевірка Представництва «Ферросталь АГ» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного законодавства за період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки 21 травня 2014 року складено акт №2376/26-58-22-06-15/20053033.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункту 133.2.2 пункту 133.2 статті 133, пункту 135.1, підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135, пункту 160.8 статті 160 Податкового кодексу України, в результаті чого Постійним представництвом «Ферросталь АГ» занижено податок на прибуток на суму 632585,00 грн.;

- пунктів 5, 6, 7 розділу IV Порядку складання розрахунку податкових зобов'язань нерезидентів, які провадять діяльність на території України через постійне представництво, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 28 лютого 2011 року №11, пунктів 5, 6, 8 розділу Порядку розрахунку податкових зобов'язань з податку на прибуток нерезидентів, провадять діяльність на території України через постійне представництво, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 червня 2013 року №610.

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки відповідачем 19 червня 2014 року винесено податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 737041,00 грн., в тому числі, за основним платежем у розмірі 632585,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 104456,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач є постійним представництвом, а тому відповідачем правомірно визначено податок на прибуток.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) постійне представництво нерезидента в Україні - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар'єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів.

З метою оподаткування термін «постійне представництво» включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об'єкт чи пов'язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов'язана з таким майданчиком, об'єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, нерезидентом через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов'язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження діяти від імені виключно такого нерезидента, що тягне за собою виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов'язків (укладати договори (контракти) від імені цього нерезидента; утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу).

За результатами вивчення наданих сторонами документів, суди дійшли правильного висновку, що Представництво «Ферросталь АГ» є постійним представництвом нерезидента у розумінні наведених положень Податкового кодексу України.

Особливості оподаткування нерезидентів, врегульовані положеннями статті 160 ПК України.

Пунктом 160.8 статті 160 ПК України закріплено, що суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента.

У разі якщо нерезидент провадить свою діяльність не лише в Україні, а й за її межами, і при цьому не визначає прибуток від своєї діяльності, що ведеться ним через постійне представництво в Україні, сума прибутку, що підлягає оподаткуванню в Україні, визначається на підставі складення нерезидентом відокремленого балансу фінансово-господарської діяльності, погодженого з органом державної податкової служби за місцезнаходженням постійного представництва.

У разі неможливості визначити шляхом прямого підрахування прибуток, отриманий нерезидентами з джерелом його походження з України, оподатковуваний прибуток визначається органом державної податкової служби як різниця між доходом та витратами, визначеними шляхом застосування до суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7.

Саме посилаючись на наведені положення Податкового кодексу України, відповідач дійшов висновку, що суми, перераховані нерезидентом його представництву на території України, є прибутком, який підлягає оподаткуванню.

Однак, під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції не здійснено правову оцінку таких висновків податкового органу.

Не зазначено, яким саме чином отримані представництвом кошти від нерезидента співвідносяться із переліком доходів, закріпленим у другому абзаці пункту 160.1 статті 160 ПК України.

Без встановлення правомірності віднесення відповідних сум до оподатковуваного доходу, висновок про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення є передчасним.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Наведені порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи, не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, що згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 236, частиною 6 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») в особі представництва фірми «Ferrostaal Equipment Solutions GmbH» («Ферросталь Еквіпмент Солюшнз ГмбХ») задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №826/16863/14 скасувати.

3. Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та перегляду не підлягає.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна