Справа № 815/2769/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/8698/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Биструшкіна В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015

та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2014

у справі № 815/2769/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рістайл Ойл»

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рістайл Ойл» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 08.01.2014.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2014, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної планової виїзної перевірки ТОВ «Рістайл Ойл» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04 по 31.12.2012, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, складено акт № 3132/15-53-22-06/37114906 від 05.12.2013, в якому зафіксовано порушення, зокрема: п. 1 ст. 203, п. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України, п. 1-3 ст. 180, ст. 189 Господарського кодексу України, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.15 та п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, Інструкції про порядок оформлення суб'єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженої наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08.07.1997 № 343, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.08.1997 за № 324/2128, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 4 219 436 грн., в т.ч.: за травень 2012 року - 125 696 грн., за червень 2012 року - 1 120 634 грн., за липень 2012 року - 336 222 грн., за серпень 2012 року - 433 692 грн., за вересень 2012 року - 216 898 грн., за жовтень 2012 року - 1 229 грн., за листопад 2012 року - 1 932 416 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 08.01.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 6 329 154 грн., в т.ч.: 4 219 436 грн. основного платежу та 2 109 718 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Факт порушення ґрунтується на господарських операціях позивача з ТОВ «ДАТАСІСТЕМ» згідно договору купівлі-продажу № 864 від 14.09.2012; ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» у відповідності до договору субкомісії від 24.05.2012 № 110-2012-К, з урахуванням укладених додаткових угод від 31.05.2012, від 30.06.2012, від 31.07.2012, від. 31.08.2012, від 30.09.2012, від 31.10.2012, від 30.11.2012, та договору субкомісії від 01.11.2012 № 248-2012, до якого укладено додаткову угоду від 30.11.2012; з ТОВ «УНІСТРОЙ» у відповідності до договору субкомісії № 36/11-К від 20.11.2012, з урахуванням додаткової угоди від 31.12.2012.

При цьому податковий орган посилався на акт ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 17.06.2013 № 3478/22-6/37224371 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки TOB «ДАТАСІСТЕМ» (код за ) щодо підтвердження взаємовідносин з TOB «ВС ІНВЕСТ» (код за ) за період жовтень 2012 року», є безпідставним, так як в зазначеному акті йдеться про фіктивність господарських операцій між TOB «ВС ІНВЕСТ» і TOB «ДАТАСІСТЕМ» з постачання багатофункціонального пристрою (БФП) Xerox 3315 DN, який в подальшому продавався ТОВ «ДАТАСІСТЕМ» Публічному акціонерному товариству «ПУМБ». Внаслідок останньої господарської операції у TOB «ДАТАСІСТЕМ» виникли податкові зобов'язання на суму 1 546,65 грн.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що в порушення вимог п.1 cт. 203, п. 3 ст 1012 ЦК України, п. 1-3 cт. ст. 180, 181, 189 ГК України позивачем до складу податкового кредиту віднесено ПДВ, нарахований у зв'язку з отриманням на реалізацію нафтопродуктів по договорам субкомісій з TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ» та TOB «УНІСТРОЙ», які вважаються неукладеними (такими, що не відбулися), так як укладення додаткових угод до договорів субкомісії з інформацією про майно субкомітентів та ціну його реалізації вже після реалізації товару та отримання грошових коштів за нього, є підставою для визнання таких додаткових угод недійсними, а тому податковий кредит сформовано по податковим накладним, в яких дата збільшення податкового кредиту не відповідає фактичним датам отримання товару згідно ТТН, та за відсутності правильно оформлених первинних документів на отримання та реалізацію комісійного товару.

Матеріалами справи встановлено, що між TOB «РІСТАЙЛ ОЙЛ» (покупець) і TOB «ДАТАСІСТЕМ» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 864 від 14.09.2012, предметом якого є: монітор LED 23 "Fhilips16:9, DVI 236V3LAB/01, вартістю 7 371 грн., у т.ч. ПДВ - 1 228,5 грн., у кількості 5 шт.

Також, між TOB «Рістайл Ойл» (субкомісіонер) і TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ» (субкомітент) укладено договори субкомісії № 110-2012-К від 24.05.2012 та № 248-2012 від 01.11.2012, з урахуванням додаткових угод від 31.05.2012, від 30.06.2012, від 31.07.2012, від 31.08.2012, від 30.09.2012, від 31.10.2012, від 30.11.2012, та до договору субкомісії від 01.11.2012 № 248-2012 укладено додаткову угоду від 30.11.2012.

Між TOB «Рістайл Ойл» (субкомісіонер) і TOB «УНІСТРОЙ» (субкомітент) укладено договір субкомісії № 36/11-К від 20.11.2012, з урахуванням додаткової угоди від 31.12.2012 року.

За умовами зазначених договорів субкомісії, субкомісіонер зобов'язується за дорученням субкомітента за винагороду, від свого імені, але за рахунок субкомітента здійснювати реалізацію через мережу автозаправних станцій (далі-АЗС), нафтопродуктів, характеристики яких узгоджуються Сторонами у Додаткових угодах, які є невід'ємною частиною Договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що акти контролюючих органів щодо контрагентів позивача не підтверджують наявність ланцюга постачання вказаного товару (моніторів) з ознаками нікчемності: TOB «ІСТ-Вест Торг» - TOB «ВС ІНВЕСТ» - TOB «ДАТАСІСТЕМ» - TOB «Рістайл Ойл», а тому ці акти не є належним доказом протиправності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на суму 1 228,50 грн. по взаємовідносинам з TOB «ДАТАСІСТЕМ»; ціна реалізації, асортимент та кількість нафтопродуктів, отриманих TOB «Рістайл Ойл» на субкомісію від TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ» і TOB «УНІСТРОЙ», узгоджувалися сторонами в додаткових угодах до договорів субкомісії та попередньо, на момент постачання товару, шляхом особистих телефонних переговорів між директором TOB «Рістайл Ойл» та керівниками TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ» і TOB «УНІСТРОЙ», як це передбачено п. 8.1. договорів субкомісії від 24.05.2012 № 110-2012-К та від 01.11.2012 № 248-2012, укладених між TOB «Рістайл Ойл» і TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ», та договором субкомісії № 36/11-К, укладеним 20.11.2012 між TOB «Рістайл Ойл» і TOB «УНІСТРОЙ», де зазначено, що інформація між Субкомітентом та Субкомісіонером передається шляхом особистих переговорів, поштових відправлень і телеграфних повідомлень; умови додаткових угод до договорів субкомісії від 24.05.2012 № 110-2012-К, від 01.11.2012 № 248-2012 та від 20.11.2012 № 36/11-К застосовуються до відносин, що виникли між сторонами в рамках договорів субкомісії до укладання цих додаткових угод, і дія таких додаткових угод поширюється на період, що в них зазначений; додатковими угодами врегульовано господарські відносини в межах укладених договорів субкомісії, а саме істотні умови, як то асортимент, кількість та ціна реалізації нафтопродуктів, що здійснювалось в телефонному режимі, враховуючи рівень цін, що склався на ринку нафтопродуктів на аналогічний товар; факт виконання договорів субкомісії між позивачем та TOB «РІАЛІЗ ОЙЛ», TOB «УНІСТРОЙ» підтверджується зібраними у справі доказами та вказує на реальність преведених операцій.

Однак, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Слід зазначити, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п. 44.1 ст. 44 зазначеного Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та контрагентами: ТОВ «ДАТАСІСТЕМ», ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» і ТОВ «УНІСТРОЙ», а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної сплати позивачем податку на додану вартість в ціні товарів (робіт, послуг), що придбані платником податку; не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Для вирішення спору важливе значення також має встановлення факту реєстрації та перебування контрагентів позивача в стані платників податку на додану вартість, що надає право таким платникам видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

В обов'язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку; придбання товарів, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо.

При цьому слід наголосити, що в умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з'ясування усіх обставин справи, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об'єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору, сприяючи сторонам у поданні та витребуванні необхідних для цього доказів.

У разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентами, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримання податкової вигоди, або те, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний