Справа № П/811/3171/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/6312/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Кноблох І.В.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015

у справі № П/811/3171/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп-Центр»

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015, позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області щодо коригування в підсистемі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» задекларованих ТОВ «Сільгосп-центр» показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 549 087,00 грн. (в тому числі за листопад 2013 року на суму 385 954,00 грн., за грудень 2013 року на суму 163 133,00 грн.) та податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 565 412,00 грн. (в тому числі за листопад 2013 року в сумі 380 293,00 грн., в грудні 2013 року в сумі 156 240,00 грн. та в квітні 2014 року в сумі 2 8879,00 грн.). Зобов'язано Кіровоградську ОДПІ відновити в підсистемі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» задекларованих ТОВ «Сільгосп-центр» показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 549 087,00 грн. ( в тому числі за листопад 2013 року на суму 385 954,00 грн., за грудень 2013 року на суму 163 133,00 грн.) та податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 565 412,00 грн. (в тому числі за листопад 2013 року в сумі 380 293,00 грн., в грудні 2013 року в сумі 156 240,00 грн. та в квітні 2014 року в сумі 28 879,00 грн.). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 29.08.2014 № про сплату 28 879,00 грн. податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 14 440,00 грн.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

В судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Сільгосп-Центр» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та доходів та витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах з ПСП «Старосільське» за листопад, грудень 2013 р. та ТОВ «Промі Лайт» за квітень 2014 р., за результатами якої складено акт №22/11-23-22-04/37502704 від 14.08.2014, в якому встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 185.1, п.187.1 та п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 549 087,00 грн., в тому числі за листопад 2013 р. на суму 385 954,00 грн., за грудень 2013 р. - 163 133,00 грн.;

- п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит з ПДВ в сумі 565 412,00 грн. (в тому числі у листопаді 2013 р. - 380 293,00 грн., грудні 2013 р. - 156 240,00 грн., квітні 2014 р. - 28 879,00 грн.).

- п.135.2, п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено доходи, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 2 745 436,00 грн. (в тому числі за 2013 р.- на 2 745 436,00 грн.);

- п.138.2, п.138.4,п.138.8 ст.138 та пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на загальну суму 2 683 039,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 29.08.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 43 319,00 грн., в тому числі за основним платежем - 28 879,00 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій - 14 440,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, враховуючи наступне.

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ПСП «Старосільське» та ТОВ «Промі-Лайт» на виконання укладених договорів підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими, первинним документами бухгалтерського обліку, зокрема: актами наданих послуг, товарно-транспортними накладними, податковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями, актами надання послуг.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаними контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

На підставі викладеного, суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій податкового органу з коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту в інформаційних базах, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем коригування в Автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів показників податкового зобов'язання та податкового кредиту ТОВ «Сільгосп-Центр» здійснено у спосіб, що суперечить закону, оскільки позивачем уточнююча декларація не подавалася, податкові повідомлення-рішення на час здійснення коригування податковим органом не приймалися, а тому підстави для здійснення такого коригування у податкового органу були відсутні.

Однак, колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача вчинити дії не можна вважати такими, що відповідають вимогам, передбачених ст. ст. 69, 159 КАС України. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного суду України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до положень ст. 2, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Згідно зі ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів (п. 74.1 ст. 74 ПК України).

В даному випадку, судами не враховано, що питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Отже, судам попередніх інстанцій при розгляді даної справи необхідно дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають безпосередньо на права та обов'язки позивача оскаржувані дії податкового органу, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду) та чи порушені вони саме внесенням податковим органом до бази даних інформації на підставі вищезазначеного акта перевірки.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню в частині визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача вчинити дії з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 в частині визнання протиправними дій Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області і зобов'язання Кіровоградської ОДПІ відновити в підсистемі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» задекларованих ТОВ «Сільгосп-центр» показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 549 087,00 грн. скасувати.

Справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль