Справа № 815/1570/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1570/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Латіфундія» до головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кондратюка А.А., Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа - відділ ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати дії головного інспектора Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюка А.А. зі складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2015 р., протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14.12.2015 р. та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2015 р. відносно позивача протиправними; 2) визнати протиправною та скасувати постанову № 92 від 21.12.2015 р. про накладення штрафу на приватне підприємство "Латіфундія" у розмірі 124020 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПП «Латіфундія» на підставі договору оренди, укладеного 29.01.2008 р. із Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, використовує земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :03:001:0554, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Котовка, вул. Балтська дорога, 152-б. Позивач використовує вказану земельну ділянку під розміщення пункту технічного обслуговування, виробничої бази та складських приміщень. На підставі реєстрації 11.04.2014 р. декларації про початок виконання будівельних робіт Підприємство приступило до виконання будівельних робіт з нового будівництва об'єкту 3-ої категорії складності. Після закінчення будівництва Підприємством двічі через Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради подавались декларації про готовність об'єкта до експлуатації, які були повернуті Департаментом ДАБІ в Одеській області для усунення недоліків. 14 грудня 2015 р. на підприємство прибув інспектор Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюк А.А., який візуально оглянув об'єкт будівництва і, не склавши на місці жодного документу, покинув територію. 06 березня 2016 р. Підприємством було отримано постанову державного виконавця відділу ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження № 49891383 щодо стягнення з ПП «Латіфундія» на користь держави в особі Департаменту ДАБІ в Одеській області штрафу в розмірі 124020 грн. Після звернення Підприємства до Департаменту, 18.03.2016 р. представником позивача отримано копії акту перевірки від 14.12.2015 р., припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2015 р., протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14.12.2015 р та постанови № 92 від 21.12.2015 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, які, на думку позивача, складені протиправно та підлягають скасуванню. Так, безпосередньо на місці об'єкта інспектором акт перевірки не складався, натомість в самому акті зазначено місце складання - м. Одеса. При цьому в акті, приписі та протоколі вказано про об'єкт будівництва за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Балтська дорога, 152-б, тоді як належною адресою об'єкта будівництва є населений пункт с. Котовка. Крім того, копії складених за результатами перевірки документів представнику Підприємства не вручались; представник про розгляд справи щодо притягнення до відповідальності Підприємства не повідомлявся. Також підставою для проведення перевірки вказано перевірку достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.10.2015 р., яка було повернута Підприємству на доопрацювання в жовтні та листопаді 2015 р., що виключає перевірку зазначених в ній відомостей в грудні 2015 р. Зважаючи на викладені обставини, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач - головний інспектор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кондратюк А.А. до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих до суду заперечень, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що під час його виїзду на об'єкт ним було візуально встановлено, що приміщення пункту технічного обслуговування та складські приміщення експлуатуються, що є порушенням п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та за що Підприємство обґрунтовано притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою. Також зазначив, що недодержання правових норм, які регулюють порядок прийняття акту, можуть бути підставою для визнання такого акту недійсним лише у тому разі, якщо відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акту. При цьому якщо в цілому акт узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акту не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Представник третьої особи - відділу ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 533, на підставі перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації вх. 26.10.2015 р. № 9261/15 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за законністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюком А.А. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ПП «Латіфундія» на об'єкті будівництва: будівництво пункту технічного обслуговування зі складськими приміщеннями за адресою: вул. Балтська дорога, 152, с. Котовка (прим. в акті вказано - с. Усатове), Біляївський район Одеської області, за результатами якої складено акт від 14.12.2015 р.

Під час виїзду встановлено, що приміщення пункту технічного обслуговування та складські приміщення експлуатуються, чим порушено вимоги п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі вищевказаного акту перевірки 14.12.2015 р. заступником директора Департаменту ДАБІ в Одеській області та головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за законністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюком А.А. відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку № 553 винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким заборонено експлуатацію об'єкту з 14.12.2015 р.; порушення містобудівного законодавства усунути до 17.12.2015 р.

Також 14.12.2015 р. головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за законністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюком А.А. складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким призначено розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 21.12.2015 р. о 11:00 год. в приміщенні Департаменту ДАБІ в Одеській області.

За результатами розгляду матеріалів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акт перевірки, припис) 21.12.2015 р. головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за законністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області Кондратюком А.А. винесено постанову № 92 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ПП «Латіфундія» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.п. 5, 6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в розмірі 124020 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначену постанову обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Оцінюючи позовні вимоги щодо оскарження складених за результатами перевірки матеріалів, суд виходить із того, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки дотримання суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, стандартів і правил та є носієм доказової інформації про виявлені порушення.

Отже акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта містобудування та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

У постанові від 10 вересня 2013 року № 21-237а13 (Рішення Верховного Суду України, 2014, 00, № 1) колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, акт, складений посадовими особами контролюючого органу за результатами перевірки не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, яке породжує певні правові наслідки для суб'єкта містобудування, спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Акт може бути підставою для прийняття суб'єктом владних повноважень рішення.

При цьому суд враховує, що сам припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.12.2015 р., який є актом індивідуальної дії, позивачем в межах даної справи не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Таким чином, порушення адміністративної справи має передумовою обставини, визначені ч.1 ст.6 КАС України.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання певний дій суб'єкта владних повноважень неправомірними є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу. При цьому, обов'язковою умовою визнання такої дії неправомірною є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиції викладена в рішення Вищого адміністративного суду країни № К/800/68583/14 від 19.01.2016 р.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, не відповідає законодавству, позаяк само лише складання співробітником контролюючого органу матеріалів перевірки не спроможне порушити права особи та складаються виключно на реалізацію компетенції суб'єкта владних повноважень, в даному випадку - Департаментом ДАБІ в Одеській області.

З огляду на викладене, оскарження дій щодо складання матеріалів перевірки не відповідає способу захисту в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі матеріали лише породжують публічно-правові наслідки, якими можуть бути відповідні рішення (припис, постанова про накладення штрафу), у зв'язку із чим п.1 прохальної частини адміністративного позову до задоволення не підлягає.

Відповідно до абз.7 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства (далі - декларація) - це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

У такий спосіб суб'єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання документа дозвільного характеру.

Форма та порядок повідомлення державного адміністратора або відповідного дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що суб'єкт господарювання має право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації без отримання документа дозвільного характеру, за винятком тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 8 цієї ж статті заборонена експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію.

Відповідно до п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

З огляду на матеріали справи, ПП «Латіфундія» двічі подавалися через Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради декларації про готовність об'єкта до експлуатації, які були повернуті на доопрацювання, про що зазначено самим позивачем в адміністративному позові.

В той же час, з матеріалів перевірки вбачається, що під час виїзду на об'єкт будівництва головним інспектором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кондратюком А.А. встановлено, що приміщення пункту технічного обслуговування та складські приміщення експлуатуються.

Таким чином, матеріалами перевірки підтверджено недотримання ПП «Латіфундія» вимог ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки закінчений будівництвом об'єкт експлуатується без реєстрації відповідної декларації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", визначає Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 р. N 244.

Згідно абз.1 п.2 Поряду № 244 штрафи накладаються на суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб'єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Слід також зазначити, що відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності кожен із суб'єктів містобудування несе конкретно за вчинене ним правопорушення. Статтею 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» класифіковано правопорушення залежно від суб'єктів відповідальності.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва III категорії складності, не прийнятих в експлуатацію, - в розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Таким чином, беручи до уваги те, що на момент проведення перевірки реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації не було, а приміщення пункту технічного обслуговування та складські приміщення фактично експлуатувалися (про що позивачем в адміністративному позові не заперечується), суд дійшов висновку про обґрунтованість прийнятого Департаментом ДАБК в Одеській області рішення про застосування до ПП «Латіфундія» штрафу за порушення ч.2 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

При цьому суд відхиляє посилання сторони позивача, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, на невірне зазначення в акті, приписі та протоколі назви населеного пункту, де знаходиться об'єкт будівництва, зокрема замість «с. Котовка» - «с. Усатове», оскільки очевидно це є технічною помилкою/опискою та жодним чином не впливає на зміст правопорушення, яке відображено в матеріалах перевірки. Фактично ж перевірка, в ході якої перевіряючим візуально встановлено факт експлуатації об'єкта будівництва, проводилася за місцезнаходженням об'єкта, про що позивачем самостійно зазначено в абз.2 стор.2 позовної заяви.

Обов'язковою умовою визнання акта неправомірним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття чи реалізації акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Аналогічні правові позиції неодноразово висловлювались вищими спеціалізованими судами України та Верховним Судом України.

Також суд враховує, що за умови встановлення порушень суб'єкт містобудування повинен нести відповідальність, і процедурні порушення суб'єктом контролю не свідчать про відсутність порушення законодавства та не звільняють особу від відповідальності.

Крім того, суд враховує викладену в постанові від 23.04.2014 р. № К/800/2118/14 Вищого адміністративного суду України правову позицію, згідно якої порушення процедури проведення перевірки та притягнення суб'єкта будівництва до відповідальності не може бути підставою для звільнення позивача від сплати відповідних штрафних санкцій у випадку, якщо порушення ним вимог будівельного законодавства підтверджено належними та допустими доказами.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі, та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Латіфундія» до головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кондратюка А.А., Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа - відділ ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя _______________ І.В. Завальнюк