Справа № 807/2217/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/800/22662/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати такими, що суперечать вимогам діючого законодавства пункти 1 та 2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 29 травня 2013 року № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» і наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 112 о/с «По особовому складу» в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України в запас за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114); зобов'язати відповідача поновити його на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області; заробітну плату за вимушений прогул у зв'язку з незаконним звільненням зарахувати в наступну, у разі поновлення на роботі; стягнути на його користь суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що його протиправно звільнено з органів внутрішніх справ за результатами висновку службового розслідування, таке дисциплінарне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, при цьому не було враховано його попередньої бездоганної поведінки по службі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року (з урахуванням ухвали цього суду від 4 жовтня 2013 року про виправлення описки) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано пункти 1 та 2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 29 травня 2013 року № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС». Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 112 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України в запас (з поставленням на військовий облік) за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114 капітана міліції ОСОБА_4 Поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ України з 1 червня 2013 року на займаній до звільнення посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. Стягнуто з Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 1 червня 2013 року по 15 серпня 2013 року. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення позивача на займаній ним до звільнення посаді та присудження виплати заробітної плати ОСОБА_4 у межах стягнення за один місяць у сумі 1663,20 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4 протягом усього часу служби в органах внутрішніх справ до звільнення отримував заробітну плату, до дисциплінарної відповідальності не притягався, мав нагородження та заохочення, присвоєння чергових спеціальних звань, з липня 2012 року по квітень 2013 року щомісяця отримував премію, що свідчить про виконання позивачем завдань покладених на нього керівництвом. Суд дійшов висновку, що пункти 1, 2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 29 травня 2013 року № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» і наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 112 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ України в запас за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114 необґрунтовані, прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що оспорювані накази в частині, що стосується позивача, є протиправними та прийняті з порушенням принципу пропорційності, оскільки під час службового розслідування комісія не врахувала всі обставини, зокрема попередній стаж роботи, наявність нагород, заохочень, премій за період коли на думку відповідачів позивач не виконував свої посадові обов'язки, відсутність попередніх стягнень та іншого, і прийняла рішення про необхідність застосування найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення з восьми можливих. На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов до переконання, що оспорювані накази в частині, що стосується ОСОБА_4, слід визнати протиправними та скасувати, поновити його на займаній до звільнення посаді.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оспорювані накази є законними, оскільки прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та спростовані належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах цієї справи.

Так, у статті 7 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 565-XII) закріплено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 18 Закону № 565-XII встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються

зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення

дисципліни.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (стаття 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV; далі - Дисциплінарний статут).

У статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту регламентує порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Особа рядового або начальницького складу органу внутрішніх справ, яка повідомила про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншим працівником міліції, не може бути звільнена із служби чи змушена до звільнення або притягнута до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з таким повідомленням. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку. З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.

Як встановлено судами, ОСОБА_4 з 1 вересня 2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 20 липня 2012 року займав посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 29 травня 2013 року № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС», за недобросовісне відношення до виконання своїх службових обов'язків, грубе порушення трудової та службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту, пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, що виявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) впродовж 180 робочих днів у період з 20 липня 2012 року до 24 серпня 2012 року, з 27 серпня 2012 року до 26 жовтня 2012 року, з 29 жовтня 2012 року до 20 лютого 2013 року та з 30 березня 2013 року до 15 травня 2013 року, дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_4, відповідно до пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту, наказано звільнити з органів внутрішніх справ України за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114 та утримати з позивача грошове забезпечення за період безпідставної відсутності на службі з 20 липня 2012 року до 24 серпня 2012 року, з 27 серпня 2012 року до 26 жовтня 2012 року, з 29 жовтня 2012 року до 20 лютого 2013 року та з 30 березня 2013 року до 15 травня 2013 року (пункти 1 та 2).

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 112 о/с «По особовому складу» капітана міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, з 1 червня 2013 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас (з поставленням на військовий облік) за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114.

Підставою для накладення на позивача такого виду дисциплінарного стягнення слугував висновок за результатами службового розслідування відносно дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України

в Закарпатській області ОСОБА_4, затверджений 27 травня 2013 року начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області.

У частині 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції, керуючись вищенаведеними правовими нормами, правильно взяв до уваги, як доказ у справі, матеріали службового розслідування відносно позивача.

Так, згідно висновку за результатами службового розслідування відносно дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4, затвердженого 27 травня 2013 року начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, до відділу внутрішньої безпеки у Закарпатській області ДВБ Міністерства внутрішніх справ України надійшла інформація про те, що дільничний інспектор міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4 у період з 20 липня 2012 року по 22 квітня 2013 року не виходив на службу без поважних причин.

Опитаний ОСОБА_4 повідомив, що після призначення дільничним інспектором міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області він тривалий час виконував обов'язки за попередньою посадою. Після чого протягом місяця виконував функціональні обов'язки дільничного інспектора міліції. У серпні 2012 року він звернувся до керівництва Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області з рапортом про надання йому чергової відпустки за 2012 рік. Після відбуття відпустки терміном 35 діб, він близько двох тижнів перебував на лікуванні, однак у якому саме медичному закладі не пригадує. Після закінчення лікування приступив до виконання обов'язків, а листки непрацездатності надав начальникові відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Котубею В.В. Зі слів позивача, у листопаді 2012 року йому була надана короткострокова відпустка за сімейними обставинами, а у грудні він приступив до виконання своїх службових обов'язків. Однак, за усною домовленістю з керівництвом відділу, він до охорони громадського порядку не залучався, оскільки погано себе почував. У лютому 2013 року він травмував руку, однак продовжував виходити на службу. За усним погодженням з ОСОБА_6 він знову до охорони громадського порядку та чергування в оперативних групах не залучався. ОСОБА_4 вказав, що 19 лютого 2013 року він звернувся до хірурга СМЗ Управління Міністерства внутрішніх справ України та перебував на лікуванні до 30 березня 2013 року. Після завершення лікування приступив до виконання обов'язків, однак, оскільки ще недостатньо відновився після травми, керівництвом відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області до охорони громадського порядку не залучався. Факт безпідставної відсутності на службі заперечив.

Службовим розслідуванням установлено, що позивач, займаючи посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, впродовж 180 робочих днів у період з 20 липня 2012 року до 24 серпня 2012 року, з 27 серпня 2012 року до 26 жовтня 2012 року, з 29 жовтня 2012 року до 20 лютого 2013 року та з 30 березня 2013 року до 15 травня 2013 року безпідставно не виходив на службу. Підтвердити документально виконання обов'язків за посадою дільничного інспектора міліції з моменту його призначення на вказану посаду ОСОБА_4 не зміг. Опитаний у ході службового розслідування начальник відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області підполковник міліції Котубей В.В. пояснив, що після призначення на посаду дільничного інспектора міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4 на службу не ходив та повідомив, що перебуває на лікуванні. З часу призначення дільничним інспектором міліції жодних матеріалів, які надходили на адресу відділу дільничних інспекторів міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, він не розглянув, до складу слідчо-оперативної групи міського відділу не заступав та до охорони громадського порядку не залучався. Адміністративна дільниця за позивачем не закріплювалась. Разом з тим Котубей В.В. повідомив, що не доповідав керівництву міського відділу про тривале перебування на лікуванні підлеглого.

У ході службового розслідування були допитані дільничні інспектори міліції Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, які обслуговують дев'ять адміністративних зон міста Мукачева та Мукачівського району. Усі опитані (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19.) повідомили, що на жодній із зон обслуговування Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4 у період з 20 липня 2012 року до травня 2013 року не працював, участі у розгляді заяв не приймав, на нарадах та зборах особового складу був відсутній, до охорони громадського порядку не залучався. Установлено, що за позивачем не закріплені табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби, він не ознайомлений зі своїми функціональними обов'язками, впродовж зазначеного періоду жодного разу не відвідував занять по службовій підготовці, зошит для проведення занять зі службової підготовки на 2012-2013 роки у нього взагалі відсутній. Також за період з липня 2012 року до травня 2013 року ОСОБА_4 жодного разу не був присутнім на стройовому огляді особового складу міського відділу.

Службовим розслідуванням установлено, що наказом начальника Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 30 серпня 2012 року № 39 о/с позивачеві було надано частину чергової відпустки за 2012 рік - з 25 до 26 серпня 2012 року. Після закінчення відпусти ОСОБА_4 до виконання службових обов'язків не приступив. Як пояснив Котубей В.В., позивач поінформував його, що після відпустки розпочав лікування, однак у якому саме медичному закладі не повідомив. За даними сектору кадрового забезпечення Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області чергова відпустка за 2012 рік у кількості 35 діб, а також короткострокова відпустка у зв'язку з сімейними обставинами ОСОБА_4 не надавались. Відповідних рапортів позивача про надання таких відпусток у зазначеному секторі немає.

Установлено, що у квітні 2013 року ОСОБА_4 передав до сектору кадрового забезпечення Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області три листки непрацездатності за період з 20 лютого 2013 року по 29 березня 2013 року. Перевіркою наданих документів установлено, що з 20 лютого до 6 березня 2013 року ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні в лікарні з поліклінікою СМЗ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. З 7 по 29 березня 2013 року він продовжив амбулаторне лікування в Ужгородській міській поліклініці. Установлено, що інших листків непрацездатності до сектору кадрового забезпечення Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області позивач не надавав, керівництву про своє місцезнаходження своєчасно не повідомляв, чим порушив вимоги службової дисципліни та, зокрема пункт 2.13 Порядку звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України від 27 січня 2004 року.

З огляду за викладене, службовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 за період з 20 липня 2012 року до 15 травня 2013 року безпідставно не виходив на службу впродовж 180 робочих днів, і зазначене порушення службової дисципліни з боку позивача, яке проявилося у безпідставному невиході на службу, стало наслідком його особистої недисциплінованості, низького рівня ділових та моральних якостей, безвідповідального відношення до виконання своїх службових обов'язків.

Вирішуючи даний спір апеляційний суд вірно обґрунтував свої доводи посиланням на положення Закону № 565-XII, Дисциплінарного статуту, Положення № 114, дійшовши за встановленими обставинами висновку про доведеність порушення позивачем службової дисципліни, за що відповідачем правомірно накладено на ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд апеляційної інстанції правильно не взяв до уваги посилання ОСОБА_4 на те, що відповідачем порушено вимоги статті 148 Кодексу законів про працю України, що виразилось у застосуванні до нього дисциплінарного стягнення у термін більш ніж один місяць з дня виявлення проступку, оскільки порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу визначено Дисциплінарним статутом, статтею 16 якого передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику, а у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Як встановлено судом, службове розслідування відносно позивача закінчено 27 травня 2013 року, наказ № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області винесено 29 травня 2013 року, витяг з якого ОСОБА_4 отримав 30 травня 2013 року, про що особисто розписався, а тому посилання позивача на пропущення відповідачем строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним.

Виходячи із встановлених судами обставин цієї справи та враховуючи положення Закону № 565-XII, Дисциплінарного статуту, Положення № 114, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідач, приймаючи наказ від 29 травня 2013 року № 626 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» в частині, що стосується позивача, і наказ від 31 травня 2013 року № 112 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ України за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди має бути доведеність та наявність зв'язку між його протиправними, неправомірними або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю та завданою внаслідок цих рішень, дій чи бездіяльності позивачеві шкоди. Оскільки законні права ОСОБА_4 не порушені, то відповідно відсутні правові підстави і для задоволення позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків апеляційного суду, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями

237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.