Справа № 819/63/16
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р. Справа № 876/2796/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Івановича А.В. та Цвігун І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держземагенства у Тернопільській області, Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області, Відділу Держгеокадастру в Тернопільському районі Тернопільської області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та вжиття заходів щодо подальшого працевлаштування,-

В С Т А Н О В И Л А:

26.01.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про:

визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства земельних ресурсів від № 1471/кт/а від 29.12.2015 р. (про звільнення);

визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Тернопільській області від 25.12.2015 р. № 191 к;

визнання протиправним та скасування наказу №34к від 29.12.2015р. Відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області;

поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області;

зобов'язання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вжити заходів щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_4 на відповідній рівнозначній посаді Відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області;

зобов'язання Державного агентства земельних ресурсів нарахувати та виплатити начальнику Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його звільнення із займаної посади проведено з порушенням вимог ч.3 ст.36 КЗпП України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 29.12.2015 р. № 1471/кт/а. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 25.12.2015 р. № 191 к. Визнано протиправним та скасовано наказ № 34 к від 29.12.2015 р. Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області. Стягнуто з Головного управління Держземагентства в Тернопільській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11 122, 38 грн., з вирахуванням обов`язкових платежів та зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову змінити в мотивувальній частині та встановити підставою звільнення ОСОБА_4 ч.5 ст.36 КЗпП України.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального права та за невірного встановлення обставин справи, неправомірно визнав правомірними дії відповідачів щодо звільнення ОСОБА_4 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами порушений порядок проведення процедури вивільнення позивача, оскільки йому не запропоновано всіх наявних вакантних посад у Відділі Держгеокадастру в Тернопільському районі за його кваліфікацією.

Порушення порядку вивільнення працівника є підставою для визнання протиправним наказу про звільнення позивача № 1471-кт/а від 29.12.2015 р., а також наказу Головного управління Держземагенства в Тернопільській області від 25.12.2015 р. № 191-к яким оголошено наказ Держземагенства України від 25.12.2015 р. №1471-кт/а, та наказ голови комісії з реорганізації Відділу Держземагентства в Тернопільському районі № 34-к від 29.12.2015 року яким оголошено наказ № 1471-кт/а від 25.12.2015 року про звільнення ОСОБА_4

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач призначений на посаду начальника Відділу Державного агентства земельних ресурсів в Тернопільському районі Тернопільської області з 05.06. 2013 р. на підставі наказу голови Держземагентства України №1265-кт/а від 05.06.2013 р. (а.с.24)

В зв'язку з реорганізацією, 28.10.2015 р., Голова комісії з реорганізації Держземагентства України Шемелинець Л.М., письмово попередив ОСОБА_4 про вивільнення та одночасно запропонував вакантну посаду, а саме: головного спеціаліста відділ ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Крім того, у попередженні було зазначено, що у разі відмови від запропонованих посад відбудеться звільнення із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. З вказаною пропозицією позивач ознайомився та зазначив, що не згоден на переведення на запропоновану посаду (а. с. 22).

Наказом Держземагентства України № 1471-кт/а від 25.12.2015 р., начальника Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області ОСОБА_4 з 30.12.2015 р. звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.17).

Незважаючи на те, що оскаржувані накази суд першої інстанції визнав протиправними та скасував їх позивач вважає, що його було неправомірно звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, а мали звільнити відповідно до ч.4 ст.36 КЗпП України.

Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно мотивував свої доводи з приводу застосування п.1 ч.1 ст.40 КЗпП при звільненні позивача з огляду на наступне.

Підстави припинення трудового договору встановленні ст.36 КЗпП України.

Частиною 4 ст.36 КЗпП України також встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Тобто для з'ясування того чи правомірно попереджався позивач про наступне вивільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, суду необхідно було встановити чи реорганізація Відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області супроводжувалась скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до штатного розпису Відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області штатна чисельність становить 19 штатних одиниць (а. с. 27-28).

Відповідно до штатного розпису відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області штатна чисельність становить 20 штатних одиниць (а. с. 26).

Згідно вищенаведеного колегія суддів вважає, що загальна чисельність штатних одиниць при об'єднанні установ істотно зменшилася, оскільки в даному випадку при приєднанні установ у Відділі Держгеокадастру кількість таких одиниць повинна була становити 39, однак, штатна чисельність Відділу Держгеокадастру становить 20 штатних одиниць, а тому можна зробити висновок, що реорганізація Відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області супроводжувалась скороченням чисельності або штату працівників.

Крім цього, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 до звільнення обіймав посаду начальника Відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області та був державним службовцем.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Наказом Держгеокадастру від 30.04.2015 р. № 33-ок «Про Порядок проведення іспиту кандидатів на заміщення вакантних посад начальників головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві та начальників територіальних органів Держгеокадастру в областях нижчого рівня», затверджено Порядок проведення іспиту кандидатів на заміщення вакантних посад начальників головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві та начальників територіальних органів Держгеокадастру в областях нижчого рівня.

З наведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для претендування особою на зайняття посади начальника Відділу Держгеокадастру в Тернопільському районі Тернопільської області є проходження відкритого конкурсу.

Беручи до уваги вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного до висновку, що в даному випадку, у зв'язку з реорганізацією, змінилася не тільки назва посади, яку обіймав до звільнення позивач, але змінився і порядок призначення на цю посаду, розширилося коло повноважень та функціональних обов'язків, тобто змінився зміст трудової функції.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що попередження про вивільнення ОСОБА_4, головою комісії з реорганізації Держземагентства України, з попередженням про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, було здійснено правильно, а позивач не міг бути переведений на нову посаду в порядку передбаченому ст. 36 КЗпП, оскільки реорганізація Відділу Держземагентства у Тернопільському районі супроводжувалась скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями та порядком призначення на посаду.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі №819/63/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний