Справа № 754/3245/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/3245/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко С.В. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо утримання з 01 лютого 2015 року з пенсії податку на дохід фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно; зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м. Києва видати розпорядження щодо перерахунку пенсії без утримання сум податку на дохід фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно з 01 лютого 2015 року та сплату недоотриманої уми пенсії; стягнення з Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі м. Києва недоотриманих коштів пенсійних виплат у сумі2 537, 29 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в задоволенні вказаного адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 5 850,81 грн. Має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

З 01 лютого 2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», з призначеної їй пенсії (із суми пенсії, розмір якої перевищує три розміри мінімальної заробітної плати), відповідачем вираховується 15% податку на дохід фізичних осіб щомісячно.

Позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою, в якій зазначено, що з січня 2015 року пенсію позивача оподатковано та виплачено у зменшеному розмірі. У зв'язку з викладеним, просила виплатити їй пенсію в повному обсязі.

Листом № 294/09/П-35 від 25 січня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року внесені зміни щодо оподаткування пенсій з 01 січня 2015 року. Тому відсутні підстави для виплати їй пенсії у повному обсязі.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно п.п. 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 164.1.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п.164.2.19 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28 грудня 2014 року, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Відповідно до п. 164.3. статті 164 Податкового кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Статтею 18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 статті 168 ПК України покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Отже, з 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

Безпідставним є посилання позивача на те, що утримання з її пенсії податку з доходів фізичних осіб суперечить положенням Конституції України та Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача були відсутні правові підстави не застосовувати чинну норму закону, яка не визнана неконституційною.

Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач правомірно утримав податок на доходи фізичних осіб зі ставкою податку 15 відсотків бази оподаткування та військовий збір в розмірі 1,5 відсотка об'єкта оподаткування.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № К/800/44884/15.

Крім того, суд звертає увагу, що спеціальним нормативно-правовим актом у сфері оподаткування є Податковий кодекс України, яким пільги щодо звільнення позивача від сплати податку на доходи фізичних осіб не встановлені.

Європейський суд з прав людини у пункті 25 рішення від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12) зауважив, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

У пункті 26 цього рішення Суд зазначив, що вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

У пунктах 27, 28 цього Рішення Суд наголошує на необхідності внесення змін до закону у відповідності із законодавчо визначеною процедурою та зазначає, що «зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю».

За наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність утримання з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв з дотриманням приписів діючого законодавства. З цих підстав суд вважає, що доводи апелянта стосовно незаконності оскаржуваної постанови є безпідставними.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа була розглянута судом першої інстанції у скороченому провадженні та з урахуванням норм статті 183-2 КАС України, суд зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.