Справа № 591/1428/16-а
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1428/16-а
Провадження № 2-а/591/166/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Устименко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Соколенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1997 році їй призначена пенсія, і вона перебувала на обліку в УПФУ м. Суми. 15.01.2015 року її було обрано заступником голови Сумської обласної ради. Починаючи з 01.04.2015 року їй була припинена виплати пенсії ст. 12 Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово в період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року особам, у період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законом зокрема «Про державну службу», пенсія не виплачується. Вказаним законом були внесені зміни в Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в зв'язку з якими абз. 2 ч. 1 ст. 47 вказаного закону викладений в наступній редакції: «Тимчасово в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи …. на посадах, які дають право на призначення пенсії… у порядку та на умовах, передбачених Законами України …. «Про державну службу», пенсії призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється. Разом з тим, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу». Фактично до 01.06.2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до ряду законів, в тому числі Закону України «Про державну службу». Таким чином, позивач вважає, що з 01 червня 2015 року посада, яку вона займала, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», «Про служу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим відпали підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до вказаного закону.

Позивач вказує, що про порушення її прав їй стало відомо з засобів масової інформації у березні 2016 року, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом, в якому просить поновити строк для захисту порушеного права, визнати протиправними дії УПФУ в м. Суми щодо припинення виплати їй пенсії з 01 червня 2015 року, зобов'язати УПФУ в м. Суми відновити їй виплату пенсії з 01.06.2015 року та провести сплату заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, уточнивши позовні вимоги та просив відновити позивачу виплату пенсії за період з 01.06.2015 року по 05.12.2015 року (так як 05.12.2015 року виплату пенсії їй було поновлено) та провести сплату заборгованості.

Відповідач подав письмові заперечення (а.с.19-20), в яких посилається на норми Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Так, у ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», внесено зміни наступного змісту: «Тимчасово в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України, в тому числі «Про державну службу», пенсії призначені відповідно до цього закону, не виплачуються.

Таким чином, позивачу ОСОБА_3 було припинено виплату пенсії з 01.04.2015 року, оскільки вона працювала заступником голови Сумської обласної ради.

Крім того, відповідно до Закону від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була доповнена частиною аналогічного змісту, із зазначенням періоду з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, в який не виплачуються пенсії призначені відповідно за вказаного закону. Також зазначено, що після звільнення з робот виплата пенсії відповідно до цього закону, поновлюється.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, який на думку відповідача необхідно відраховувати з 01.04.2015 року, коли позивачу припинили виплату пенсії.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з 1997 року.

Як вбачається з копії трудової книжки, що знаходиться в матеріалах пенсійної справи, позивач з 15.01.2015 рок по 04.12.2015 року працювала на посаді заступника голови обласної ради (а.с.33-34).

З матеріалів пенсійної справи, дослідженої у судовому засіданні, вбачається, що виплата пенсії позивачу була припинена з 01.04.2015 року на підставі Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в зв'язку з тим, що позивач працювала на посаді заступника голови обласної ради, що є посадою, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України, в тому числі «Про державну службу».

У грудні 2015 року позивач звернулася до УПФУ м. Суми із заявою про поновлення виплати їй пенсії, зазначивши підставою поновлення своє звільнення з посади та надавши копію трудової книжки (а.с.30, 33, 34). Будь-яких інших підстав поновлення виплати, крім звільнення з посади, позивач не зазначала.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, рішенням від 16.12.2015 року виплата пенсії позивачу була поновлена з 05.12.2015 року в зв'язку зі звільненням з роботи, в зв'язку з чим проведений відповідний перерахунок (а.с.35).

Факт поновлення виплати позивачу пенсії з 05.12.2015 року сторонами не оспорюється.

В судовому засіданні представник позивач уточнив період, за який позивач просить зобов'язати управління ПФУ відновити виплату їй пенсії: з 01.06.2015 року по 05.12.2015 ороку (дату поновлення виплати).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так, з 01.04.2015 набув чинності Закон України № 213-УІІІ.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону № 213-VIII від 2 березня 2015 року, яка чинна з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України, «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим з 1 квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_3

Як вбачається з письмових доказів у справі, ОСОБА_3 з 15.01.2015 року по 04.12.2015 року працювала на посаді заступника голови Сумської обласної ради.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про те, що оскільки позивач продовжувала працювати на посаді заступника голови Сумської обласної ради в цей період та враховуючи зміни до законодавства відповідно до Закону № 213-VIII, відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема закону «Про державну службу».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Доводи позивача про те, що з 01.06.2015 року порушені її права на соціальний захист, оскільки з цієї дати згідно приписів п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-УІІІ посада, яку вона займала, вже не давала права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбаченому Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим зазначає про відсутність підстав з 01.06.2015 року для відмови у поновленні їй виплати пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що Законом України № 213-УІІІ були внесені зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за яким тимчасово з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги правову позицію, висловлену Вищим адміністративним Судом України в ухвалі К/800/826/16 від 05 квітня 2016 року у справі № 577/3755/15.

Зокрема, в даній ухвалі зазначено, що задовольняючи позов, суди не врахували, що пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII не містить будь-яких вимог щодо автоматичного поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV.

Більше того, єдиною підставою для поновлення виплати вищевказаних пенсій, згідно з абзацом 4 частини 2 статті 47 Закону № 1058-IV, є звільнення особи з роботи на посадах, передбачених у абзаці 2 частини 2 цієї статті.

В свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача права на одержання спірної пенсії, судам необхідно було виходити з положень спеціального законодавства, якими у даному випадку є стаття 47 Закону № 1058-IV, а не пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII, який до того ж не встановлює для відповідача прямого обов'язку щодо відновлення виплати позивачу спірної пенсії.

За таких обставин, Вищий адміністративний Суд України вважав передчасними висновки судів щодо наявності у позивача права на виплату їй спірної пенсії, з огляду на втрату чинності з 1 червня 2015 року статей стосовно пенсійного забезпечення у порядку та на умовах, передбачених Законом № 2453-VI.

Крім того, в даній справі суд звертає увагу і на ту обставину, що позивач ОСОБА_3 достовірно знаючи про припинення виплати їй пенсії з 01.04.2015 року, і не відновлення виплати з 01.06.2015 року, але із заявою про поновлення виплати їй пенсії з підстав, зазначених у позові (з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-УІІІ) позивач звернулась до відповідача лише 14.03.2016 року (а.с.7, 31).

До цього позивач лише зверталась із заявою про поновлення виплати пенсії в зв'язку з її звільненням з посади у грудні 2015 року (а.с.32), а не з підстав порушення її прав та застосування п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-УІІІ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду в повному обсязі складена протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова