Справа № П/811/319/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року справа № П/811/319/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Глущенко Т.М. та представників:

заявника : не з'явились;

відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання

за заявоюОлександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
доКомунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради
простягнення коштів за податковим боргом в сумі 90006,00 грн., -
В С Т А Н О В И В:

Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з поданням до Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради з вимогою стягнути кошти за податковим боргом в сумі 90006,00 грн. з рахунку у банку.

Вимоги подання вмотивовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 90006,00 грн., який в добровільному порядку відповідачем не сплачений.

В судове засідання 04.04.2016 року представники сторін не прибули, причин неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду подання повідомлені належним чином (а.с.17-18).

Відповідно до ч.8 ст. 183-3 КАС України, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши подані заявником документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради зареєстровано виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 04.12.1992 року та взято на облік як платника податків Олександрійською об'єднаною державною податковою інспекцією (а.с.14).

Згідно вимог ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Зокрема, статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За змістом пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Крім того, пункт 203.2 вказаної статті Податкового кодексу зобов'язує платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що відповідач подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року №, якою самостійно визначив податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 90006,00 грн. (а.с.12-13).

Згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, податкове зобов'язання, самостійно визначене відповідачем у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року, є узгодженим та повинно було бути сплачене до 30 березня 2016 року. Однак, у вказаний строк сума податкового зобов'язання до бюджету відповідачем сплачена не була.

Відповідно до пункту 59.4 статті. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається, зокрема, платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що податковим органом було сформовано податкові вимоги форми Ю1 №1/3 та №Ю2 №2/113, які отримано уповноваженою особою відповідача (а.с.9-10).

Вказані податкові вимоги не відкликані та не скасовані.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. При цьому, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, податковий борг відповідача - тобто сума грошового зобов'язання, самостійно узгодженого платником податків, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, - становить 90006,00 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком податкового органу про наявність заборгованості та зворотнім боком облікової картки (а.с.8, 11).

Згідно з пунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Крім того, відповідно до пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних законодавчих приписів підпунктами 20.1.18, 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; стягувати до бюджетів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із системного зв'язку положень Податкового кодексу України, суд вважає за необхідне вказати також, що приписи статті 96 Податкового кодексу України, якою передбачено погашення боргу комунальних підприємств шляхом проведення процедури, пов'язаної з залученням органів місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, є спеціальною нормою однак застосовується у випадку відсутності коштів боржника на рахунках у банках, що його обслуговують.

Тобто, процедурі погашення податкового боргу комунальних підприємств, передбаченій приписами статті 96 Податкового кодексу України, повинна передувати процедура погашення податкового боргу, передбачена положеннями статті 95 Податкового кодексу України.

Виходячи з викладеного, на підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, а також враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати заборгованості з податку на додану вартість за лютий 2016 року, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими, відповідають обставинам та матеріалам справи, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 183-3, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (код 00185330) на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість за лютий 2016 року в сумі 90006,00 грн. (дев'яносто тисяч шість) гривень з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук