Справа № 826/17529/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2015 року №3093117-01

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність спірного рішення контролюючого органу, встановивши, що позивач задекларував доходи та фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами без порушень чинного законодавства.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що в період з 07 по 13 липня 2015 року Державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді інвестиційного прибутку, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за підсумками якої складено акт від 20 липня 2015 року №1205/17-01/НОМЕР_1 та виявлено порушення статей 36, 176, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, яке виявилось у не визначенні інвестиційного прибутку, отриманого від операцій з інвестиційними активами у 2014 році, в сумі 747 360,00 грн в результаті завищення витрат, понесених на придбання інвестиційного активу, що призвело до несплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 126 807,60 грн.

На підставі цієї перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі на 158 509,50 грн, з них 126 807,60 грн - за основним платежем, 31 701,90 грн - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно пункту 164.1 статті 164 цього Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу передбачено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначені правилами пункту 170.2 статті 170 Кодексу.

Так, відповідно до підпунктів 170.2.1, 170.2.2 цієї норми права облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв'язку з таким даруванням чи успадкуванням.

Відповідно до положень підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Таким чином, до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач подав до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи, отримані за 2014 рік, разом із додатком 3 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами», у яких визначив суму доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу у сумі 7 099 920,00 грн, суму витрат на придбання інвестиційного активу в сумі 7 099 920,00 грн, в результаті чого фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами складає 0,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що за договором купівлі-продажу 10% частини корпоративних прав на статутний капітал ТОВ «Маяк Інвест» від 23 грудня 2008 року позивач купив у ОСОБА_3 10% прав засновника ТОВ «Маяк Інвест».

Згідно пункту 4 цього договору сума договору за погодженням сторін становить 747 360,00 грн, які покупець сплатив продавцю під час підписання договору; продавець свідчить, що сплачені грошові кошти в повній сумі він отримав від покупця, підтвердженням чого є підпис на договорі.

Відповідно до копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 23 грудня 2008 року остання просить вивести її зі складу учасників ТОВ «Маяк Інвест» та засвідчила, що продала свою частку у розмірі 10% позивачу.

Також, нотаріально посвідченою заявою від 21 липня 2015 року, копія якої надавалась позивачем контролюючому органу до заперечень на акт податкової перевірки, ОСОБА_3 підтвердила те, що 23 грудня 2008 року отримала від позивача готівкою кошти у розмірі 747 360,00 грн за договором купівлі-продажу 10% частини корпоративних прав на статутний капітал ТОВ «Маяк Інвест» від 23 грудня 2008 року.

Згідно договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 01 листопада 2012 року позивач купив у ОСОБА_4 частку в статному капіталі ТОВ «Маяк Інвест» у розмірі 85%. За умовами вказаного договору відступлення частки вчиняється за 6 352 560,00 грн, розрахунки між сторонами здійснено повністю до підписання даного договору.

Отже, позивачем всього було придбано 95% частики у статутному капіталі ТОВ «Маяк Інвест», на що витрачено 7 099 920,00 грн.

У подальшому, за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2014 року, укладеним між позивачем, представником ОСОБА_5, як продавцями - учасниками ТОВ «Маяк Інвест» та громадянами Сполучених Штатів Америки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і представником ОСОБА_9, як покупцями, позивач продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Маяк Інвест» у розмірі 95%, що у грошовому виразі становить 7 099 920,00 грн, а ОСОБА_5 - 5%, що складає 373 680,00 грн.

Умовами цього договору передбачено, що продаж часток вчинюється за 7 473 600,00 грн, які покупці передали продавцям до моменту підписання цього договору шляхом безготівкового переказу.

Викладені обставини підтверджують те, що позивач отримав дохід від продажу інвестиційного активу у розмірі 7 099 920,00 грн.

Таким чином, різниця між доходом, отриманим позивачем від продажу інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, складає 0,00 грн (7 099 920,00 грн - 7 099 920,00 грн). Тобто, фактично у межах спірних правовідносин інвестиційний прибуток відсутній.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях позивача порушень, про які стверджує контролюючий орган за наслідками податкової перевірки.

Так, висновки відповідача ґрунтуються на твердженнях про недоведеність позивачем витрат на придбання інвестиційних активів в сумі 747 360,00 грн, оскільки договір купівлі-продажу 10% частини корпоративних прав на статутний капітал ТОВ «Маяк Інвест» від 23 грудня 2008 року, укладений із ОСОБА_3 не посвідчений нотаріально.

Відповідно до статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Посилань на норму закону, яка встановлює обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу корпоративних прав, відповідач не наводить, і діюче на час укладення вказаного договору законодавство не встановлювало необхідності такого посвідчення зазначених договорів.

Разом із тим, суд першої інстанції правильно зазначив, що пункт 9 договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, відповідно до якого покупець бере на себе усі витрати, пов'язані із укладанням цього договору, у тому числі його нотаріальним посвідченням, не можна розцінювати як домовленість сторін на нотаріальне посвідчення договору.

З огляду на встановлені обставини та приведені норми, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що витрати позивача на придбання 10% частини корпоративних прав на статутний капітал ТОВ «Маяк Інвест» є документально підтвердженими, а твердження відповідача про завищення платником витрат, понесених на придбання інвестиційного активу, та про несплату податку на доходи фізичних осіб є помилковими.

Отже, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, як таке, що ґрунтується на безпідставних і необґрунтованих висновках контролюючого суб'єкта.

Доводи апелянта, викладені у скарзі, не спростовують правильності позиції суду першої інстанції та не свідчать про порушення цим судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Як убачається із матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги відповідачем не було надано доказів сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року скаржнику відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційним судом.

Оскільки станом на момент вирішення справи доказів відповідної сплати судового збору апелянтом суду не надано, відповідно до статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 110% від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, яка становить 3 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (і.к. 39561761, адреса: вул. Багговутівська, 26, м. Київ, 04107) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 487 (три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень, 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.