Справа № 376/548/14-а
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/548/14-а
Провадження № 2-а/376/23/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, а також про призначення, нарахування (здійснення перерахунку) та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що він є інвалідом 1 групи та за рішенням Медико - соціальної експертної комісії (надалі - МСЕК) та згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, на підставі положень статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року позивач має право отримати одноразову компенсацію як інвалід 1 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат, та як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на той час віднесений до категорії 2 отримувати щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення згідно положень цієї статті повинна виплачуватись громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Оскільки позивачу стало відомо про порушення його прав, представником позивача було направлено відповідну заяву до Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області (далі - Відповідач-1). На цю заяву Відповідачем- 1 було надіслано відповідь, в якій було зазначено, що одноразова компенсація позивачу, як інваліду 1 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат не виплачувалась, а щорічна допомога на оздоровлення призначена у відповідності до положень чинного законодавства України, підстав для перерахунку та виплати допомоги в іншому розмірі Відповідач -1 не вбачає.

Також, з метою отримання довідки про розмір виплаченої позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, Відповідач-1 рекомендував звернутися до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач-2).

Проте, слід зазначити, що виходячи з пунктів 1 та 4.13 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, останній е державною установою і підпорядковується та звітує Головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації. Тобто, отримання та надання всієї інформації, даних та документів, що стосуються правильності призначення, перерахунку, нарахування і виплати соціальної допомоги, у встановленому порядку може бути забезпечено шляхом міжвідомчої взаємодії між відповідними підрозділами Відповідачів.

Оскільки на даний час позивач не має ґрунтовної довідки про розмір виплаченої йому щорічної допомоги на оздоровлення за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, то, виходячи з положень статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року, розмір належної позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2013 рік включно слід обраховувати як суму, яка дорівнює 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат щороку, станом на момент виплати.

Тобто, сума щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, складає 17 років х 5 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 85 (вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних заробітних плат.

Статтею 71 Закону України від 28 лютого 1991 року встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, окрім законів про внесення змін до цього Закону. Статтею 13 цього ж Закону встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану громадянам шкоду та зобов'язується її відшкодувати.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй у повному обсязі. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі Конституції України. Також згідно зі статтею 46 Конституції України право на соціальний захист гарантується державою.

Таким чином, враховуючи те, що Законом України від 28 лютого 1991 року чітко встановлено розмір в якому обраховується одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме - у розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат одноразово, та 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат щороку, а державою взято на себе відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди здоров'ю громадян, а тому права позивача порушено та бездіяльність відповідачів є протиправною.

В результаті бездіяльності Відповідачів позивачу не було нараховано та виплачено суму одноразової компенсації в розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат, та суму щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно.

На підставі статті 70 Закону України від 28 лютого 1991 року позивач, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право захищати свої законні інтереси у відповідних державних та судових органах.

Також, при вирішенні питання про відкриття адміністративного провадження просить врахувати наступні норми чинного законодавства України, а саме:

Статтею 99 КАС України від 06 липня 2005 року встановлено строки для звернення до адміністративного суду. Так, згідно з цією статтею адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 КАС України від 06 липня 2005 року визначено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Цивільну відповідальність за ядерну шкоду, що стала наслідком ядерного інциденту, регламентовано положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої, з поміж інших держав - сторін, приєдналася Україна згідно із Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» від 12 липня 1996 року №334/96-ВР, з поправками, внесеними Протоколом про внесення поправок до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 вересня 1997 року. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України від 28 червня 1996 року (254к/96- ВР), чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з частиною 1 статті І А та частиною 1 статті IV Віденської конвенції, положення останньої застосовуються до ядерної шкоди не залежно від того, де ця шкода була завдана. Відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною. Положенням підпункту і) пункту а) частини 1 статті VI Віденської конвенції встановлено, що строк позовної давності для звернення до суду з метою захисту своїх прав на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту. Також, статтею 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995 року №39/95-ВР року встановлено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності.

Представник позивача ОСОБА_1 просить суд:

1.Прийняти адміністративний позов до розгляду та відкрити адміністративне провадження у справі.

2.Визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області (Відповідач-1) та Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХII, за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 (вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних заробітних плат.

3.Визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області (Відповідач-1) та Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію як інваліду І групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат.

4.Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області (Відповідач-1) та Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) в подальшому нараховувати та виплачувати Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХII.

5.Звільнити Позивача, як громадянина, віднесеного до категорії 1 осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року/

6.Покласти обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення (бездіяльності) на Відповідачів згідно з положенням частини 2 статті 71 КАС України.

7.За наявності всіх необхідних доказів для вирішення даної справи, розглянути цю справу в межах скороченого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 183-2 КАС України.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явились, позивач надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, надав д суду клопотання (заперечення) в якому вказав, що відповідач не погоджується з позовною заявою з наступних підстав.

ОСОБА_2 не перебував на обліку в жодному районному Управлінні праці та соціального захисту населення в м. Києві. Відповідно до положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 65 від 27.01.2007 року (із змінами від 03.06.2013 року) є державною установою і підпорядкований Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Його повноваження розповсюджуються лише на місто Київ.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації громадян. Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Отже нарахування та виплата соціальної допомоги здійснюється Управлінням соціального захисту населення Сквирської РДА.

Представник відповідача просить суд позов до Київського міського центру по нарахуванню соціальних виплат - залишити без розгляду (а.с. 82,83).

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення в яких вказав, що відповідно до пункту 1.2 «Положення про управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації» затвердженого головою Сквирської районної державної адміністрації 21.03.2007 року (далі по тексту - Положення про управління) Управління в своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, актами Президента та КМУ, наказами Мінпраці, розпорядженнями голів районної та обласної держадміністрацій, рішеннями органів місцевого самоврядування та Положенням про управління. Таким чином Управління праці та соціального захисту населення сквирської райдержадміністрації не може бути відповідачем за прийняті акти вищих органів виконавчої влади, а саме Постанови КМУ, які зобов'язане виконувати.

У зв'язку з тим, що у своєму позові позивач не погоджується з встановленим розміром одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення визначеним Постановами КМУ від 26 липня 1996 року № 836 та від 12.07.2005 року № 562, які пройшли юридичну експертизу, реєстрацію у Мінюсті і є чинними на сьогоднішній день, а Управлінню не надано повноважень КМУ доказувати в адміністративному суді те, що цю виплату необхідно проводити в розмірах відповідно до вищевказаної постанови. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право роз'яснення щодо застосування вказаного Закону надано виключно КМУ. Управлінню невідомі інші документи (нормативно - правові акти) якими визначено компетенцію суб'єктів владних повноважень у спірних правовідносинах щодо застосування вказаного Закону України. Тому Управління не може бути відповідачем за цим позовом так як у своєму захисті вимушене буде перевищити владні повноваження визначені йому відповідно до Положення про управління та порушити ст.. 62 вищевказаного Закону України. Ця адміністративна справа не є справою з приводу оскарження правового акту, дії чи бездіяльності Управління, а є справою з приводу оскарження нормативно - правових актів КМУ, тому Управління не погоджується з ухвалою Сквирського адміністративного суду про відкриття провадження, а саме у визнанні управління відповідачем. Управління невзмозі виконати позов навіть з чисто технічних причин, так як нарахування і виплата допомог та компенсацій постраждалому населенню внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться у спеціальній комп'ютерній програмі «ASOPD» відповідно до сталих сум щорічної допомоги на оздоровлення, визначених Постановою КМУ, закладених у програму.

11 липня Конституційний Суд України оприлюднив прийняте 09 липня 2007 року рішення щодо конституційності деяких положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в якому було відновлено дію положень Закону України «Про статус та соціальний захист, осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, відповідно до роз'яснення судді - доповідача Ярослави Мачужак, розраховувати на відшкодування недоплачених коштів треба не з початку 2007 року, а тільки з дати оприлюднення рішення Конституційного Суду - з 11.07.2007 року. Тому отримані позивачем кошти передбачені ст. 48 Закону за 2007 р. до оприлюднення вказаного рішення перерахунку не підлягають.

22.05.2008 року Конституційний Суд України прийняв рішення щодо конституційності деяких положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» в якому було відновлено дію положень Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, розраховувати на відшкодування недоплачених коштів треба, також, не з початку 2008 року, а тільки з дати прийняття рішення Конституційного Суду - з 22.05.2008 року. Тому отримані позивачем кошти передбачені ст. 48 закону за 2008 р. до оприлюднення вказаного рішення теж перерахунку не підлягають.

Дію ст. 48 вказаного Закону на 2006 рік зупинено Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», тому, відповідно до ст. 58 Конституції України, отримані позивачем кошти, передбачені ст. 48 Закону за 2006 рік, також перерахунку не підлягають. Управління, як розпорядник коштів Державного бюджету, бере бюджетні зобов'язання та проводить реалізацію відповідних Бюджетних програм, зокрема КПК 2501250 до якої входить вказана виплата, тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» у розмірах визначених КМУ, що встановлено п.3 ст.116, ч. 2 ст. 95 Конституції України, п. 5 ст. 51 Бюджетного Кодексу України, ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист населення, яке постраждало внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановами КМУ №№ 836 від 26.07.1996 року, 987 від 20.06.2000 року, 562 від 12.07.2005 року.

Районні Управління праці та соціального захисту населення не наділені владними повноваженнями самостійно визначати розмір компенсаційних виплат громадян, тому відсутні законні підстави проводити вказану виплату у іншому розмірі, ніж це передбачено Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562.

Також, відповідно до останньої редакції ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист населення, яке постраждало внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишається чинною норма щодо надання права КМУ встановлювати розміри вказаної виплати, а ст. 71 вказує на те, що дія положень цього Закону не може призупинитися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Таким чином, свої дії щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вважають правомірними, так як на час проведення виплати діяла норма Закону , що надавала право КМУ встановлювати розмір цієї виплати. Представник відповідача просить суд:

-Відмовити позивачу в його вимогах щодо визнання відмови в перерахунку одноразової компенсації та щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення неправомірною та стягнення з відповідача недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення.

-Розглянути справу за відсутності представника в письмовому провадженні.

-Копію рішення направити на адресу відповідача.

Також в запереченнях міститься клопотання відповідача, а саме:

-Керуючись Дорученням першого заступника голови Київської облдержадміністрації головам районних адміністрацій від 01.07.2009 р., відповідно до ст. 52 КАС України, Управління наполягає на заміні його як відповідача на належного - Міністерство праці та соціальної політики України та Міністерство фінансів України, яким надані повноваження відповідно до ст. 62 вказаного Закону, роз'ясняти порядок його застосування (тобто Закону) та встановлювати розміри вказаної допомоги, відповідно до ст. 48 цього Закону.

-Витребувати у позивача письмове заперечення, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили постанова суду чи ухвала суду.

-Так як позивачем не надано клопотання про продовження строку звернення до суду та доказів про те, що з дати отримання коштів до моменту звернення до суду він не знав, не повинен був дізнатися про порушення своїх прав, тому управління наполягає у відмові в задоволенні адміністративного позову у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду (а.с.81).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року позовна заява ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сквирської РДА Київської області, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення, особі, яка постраждала внаслідок катастрофи на ЧАЕС за період з 1996 року по 2013 роки - залишено без розгляду (а.с.13).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року - задоволено частково. Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сквирської РДА Київської області, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення, особі, яка постраждала внаслідок катастрофи на ЧАЕС за період з 1996 року по 2013 роки, в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 1996 по 2012 рік - залишено без змін, в решті позовних вимог за 2013 рік - скасовано, а справу щодо цієї частини позовних вимог направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.36,37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а ухвали Сквирського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, залишено без змін (а.с.69-71).

За таких обставин, судом підлягає розгляду позовні вимоги позивача за 2013 рік.

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно - правовий спір щодо захисту порушеного права інваліда - чорнобильця на отримання належного розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, а також одноразової компенсації як інваліду 1 групи.

Так, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_1 (а.с. 7). Йому встановлено I групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується витягами із актів огляду МСЕК Серія КИО - I № 100057 та Серія КИО - I № 148245 (а.с.8), чого також не заперечує відповідач Управління соціального захисту населення в своїй відповіді, адресованій позивачу 06.09.2013 року № 1941 (а.с.10).

Позивач звертався до Управління праці і соціального захисту населення сквирської районної державної адміністрації з заявою про отримання одноразової компенсації та отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат (а.с.9).

З відповіді Управління соціального захисту населення адресованій позивачу 06.09.2013 року № 1941 вбачається, що «На Ваше звернення від 28.08.2013 року (вх.. № 11 від 30.08.2013) щодо перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомляємо, що трайонні управління соціального захисту населення не наділені повноваженнями самостійно визначити розмір компенсаційних виплат та проводити доплати Вам і іншому розмірі, ніж як це передбачено постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На обліку в управлінні Ви, як отримувач пільг та компенсацій згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перебуваєте з 25.11.2000 року. Допомогу на оздоровлення Вам було перераховано: до 2004 року включно по 26,70 грн. за кожний рік; за 2005 - 2012 роки по 120, 00 грн. за кожний рік. Також, Вам було виплачено в 2001 році одноразову компенсацію при переході на першу групу інвалідності з другої в сумі 94,90 грн.» (а.с.10).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 1 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно з п. 11 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, якою встановлено, що інвалідам внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, згідно ст. 62 вищевказаного Закону Кабінетом Міністрів України проводиться роз'яснення порядку застосування цього Закону, а не встановлюються розмір передбачуваних Законом пільг.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10 - рп/2008 визнані неконституційними наведені зміни, внесені п. 11 розд. II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, з 22.05.2008 року відновлено дію ст. 48 Закону в попередній редакції, яка передбачає, що щорічна допомога на оздоровлення надається інвалідам 1 групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Незважаючи на чинність частини 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у попередній редакції станом на 2010 рік відповідач Управління соціального захисту населення нараховував позивачу щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до Постанови КМУ № 562 від 16 липня 2005 року, про що зазначив у письмовій відповіді, адресованій позивачу від 06.09.2013 року № 1941 (а.с.10), а також суд звертає увагу на те, що в відповіді відповідач не вказує на нараховану суму допомоги за 2013 рік.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно - правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншого правового акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету міністрів № 562.

За таких обстави, дії відповідача Управління соціального захисту населення щодо нарахуванню та виплати позивачу допомоги на оздоровлення , встановленому ч. 4 ст. 48 Закону за 2013 рік слід визнати неправомірними та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України зобов'язати відповідача відновити порушене право позивача на належний розмір щорічної допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги до відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо здійснення перерахунку, нарахуванню та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації громадян.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1., а тому нарахування та виплата соціальної допомоги здійснюється Управлінням соціального захисту населення Сквирської РДА - відповідачем 1 по справі.

Клопотання відповідача Управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації про заміну управління як відповідача на належного - Міністерство праці та соціальної політики України так як останньому надано повноваження роз'яснення порядку застосування Закону задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулась не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Судом встановлено, що до суду з позовом звернулась особа права якої порушені відповідачем, який здійснює позивачу виплати передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також позивач перебуває на обліку в Управлінні з 2000 року, а тому відсутні підстави для заміни відповідача.

Не підлягає задоволенню клопотання Управління про витребування від позивача письмового заперечення з приводу рішень суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки в матеріалах справи містяться рішення суду на які зверталась увага, а також щодо пропущення строку позивачем для звернення до суду з позовом, то це питання було вирішено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2015 року.

Позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області та Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХII задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, а саме: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України", яка не передбачає права позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області (Відповідач-1) та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію як інваліду І групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат - рішенням суду, яке міститься в матеріалах справи залишено без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 52,158-163, 167, 183-2 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10 - рп/2008, ст.ст.48,62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, а також про призначення, нарахування (здійснення перерахунку) та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2013 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області виплатити ОСОБА_2 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення відповідно до 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день такої виплати у 2013 році.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні постанови мають право на її оскарження протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя :