Справа № 805/901/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/901/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 р. Справа № 805/901/16-а

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016року представником позивача було надано суду клопотання про зменшення позовних вимог шляхом виключення з них вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України суми у розмірі 442035,58грн. Просив справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що актом від 05.04.2013 року за №255/15-17/5-24316073 встановлені, зокрем, порушення позивачем п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого, зокрема, занижено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість на суму 294690,39грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 147345,19грн. по взаємовідносинах з ПП «ПЕК «Современник» та ТОВ «Ромпетрол Україна». Порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав не надання позивачем під час перевірки податкових накладних або інших документів згідно з п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України в підтвердження здійснення операцій з придбання дизельного палива та бензину у ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна». Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» зареєстроване в якості юридичної особи 18.04.1996 року (код ЄДРПОУ 24316073). Позивач є платником податку на додану вартість.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю,повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011року по 30.09.2012року. За результатами перевірки відповідачем складно акт від 05.04.2013 року за №255/15-17/5-24316073.

Актом перевірки встановлено, зокрема, порушення позивачем: п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого, зокрема, занижено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість на суму 294690,39грн. за операціям з придбання товарів/послуг у ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна».

Зі змісту акту перевірки вбачається що, порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав не надання позивачем під час перевірки податкових накладних або інших документів згідно з п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України в підтвердження здійснення операцій з придбання дизельного палива та бензину у ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна».

Судом встановлено, що між ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» та позивачем були укладені договори купівлі-продажу/поставки нафтопродуктів, в яких постачальником ТМЦ були ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна», а покупцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД». Зазначений факт не є спірним в даній справі та знайшов своє відображення в акті перевірки від від 05.04.2013 року за №255/15-17/5-24316073.

Судом досліджені витяги з Єдиного реєстру податкових накладних за №826346 та №825945, що також були предметом дослідження під час проведення планової перевірки позивача.

Так, за даними витягів в Єдиному державному реєстрі податкових накладних були відображені нступні податкові накладні, що були виписані постачальниками товару ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» на адресу позивача: №690 від 31.01.2012року, №738 від 29.02.2012року, №836 від 31.03.2012року, №898 від 30.04.2012року, №944 від 31.05.2012року, №974 від 30.06.2012року, №1228 від 31.07.2012року, №1167 від 31.08.2012року, №924 від 30.09.2012року (ПП «ПЕК «Современник»), №115 від 25.09.2012року, №151 від 27.09.2012року (ТОВ «Ромпетрол Україна»).

Крім того, в матеріалах справи наявні та судом досліджені вищеперелічені податкові накладні на предмет їх відповідності п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції від 19.01.2012року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.п.198.1, 198.2 ст.198 Податкового кодексу України).

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД ( 2371а-14, 2371б-14, 2371в-14, 2371г-14 ) (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно п.201.2 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції від 19.01.2012року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

При цьому, суд зазначає, що під час перевірки податковим органом не було виявлено дефекту щодо оформлення податкових накладних, або відсутність в них обов’язкових реквізитів, передбачених п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. Спірним питанням згідно висновків акту перевірки є відсутність у позивача податкових накладних по взаємовідносинах з ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» за період з 31.01.2012року по 30.09.2012року.

Разом з тим, відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції від 19.01.2012року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки не було виявлено розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних з даними контрагентів, що свідчить про дотримання податкової дисципліни з боку позивача та його контрагентів ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» та наявність на момент перевірки зазначених податкових накладних як у продавця/постачальника продукції, так і у покупця (позивача), оскільки без наявності зазначених документів відсутня можливість їх відображення в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

Тому, зважаючи на той факт, що вищезазначені податкові накладні були відображені в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в період з 08.02.2012року по 11.10.2012року, а перевірка позивача здійснювалась в період з 25.01.2013року по 29.03.2013року, висновки податкового органу щодо відсутності у позивача зазначених податкових накладних спростовуються.

Крім того, наявність у позивача вищезазначених податкових накладних підтверджуються матеріалами справи.

Згідно п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції від 19.01.2012року) право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача.

Водночас, відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції від 01.07.2012року) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» судовий збір у розмірі 6630 (шість тисяч шістсот тридцять) грн.53коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кірієнко В.О.