Справа № 819/1317/13-а
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2013-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1317/13-a

"20" червня 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

при секретарі судового засідання Винярському В.Я.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача (управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі): ОСОБА_2,

відповідач (управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області) - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про визнання незаконною відмови управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо повернення позивачу 6018,89 грн. сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна; про зобовязання Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути позивачу з рахунку Державного бюджету України, відкритого Управлінням Державної казначейської служби у місті Тернополі за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 24140500 (додатковий збір на виплату пенсії з операцій купівлі продажу нерухомого майна) кошти в розмірі 6018,89 грн.

Ухвалою суду, було замінено неналежного відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області на належного відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири ним було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: вул. М.Карпенка, 15а/40, м. Тернопіль за ціною 601889 грн. Доповнив, що при оформлені договору купівлі продажу квартири позивачем було сплачено 6018,89 грн. збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Однак, позивач вважає, що безпідставно сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна, оскільки він придбав житло вперше, а тому відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не є платником вищевказаного збору.

Позивач відмітив, що він звернувся із заявою від 05.04.2013 року про повернення помилково сплаченого збору на обовязкове пенсійне страхування в розмірі 6018,89 грн., проте отримав відмову у поверненні таких коштів, а тому звернувся з позовом у суд.

Представник відповідача УПФУ в м. Тернополі в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно, а тому не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше. Крім того, відмітила, що позивач добровільно сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в сумі 6018,89 грн., оскільки УПФУ в м. Тернополі не вчиняло дій, не приймало рішень щодо зобовязання позивача сплатити збір на обовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 6018,89 грн.

Також представник відповідача звернула увагу суду на те, що позивач із заявою звертався до УПФУ в м. Тернополі про повернення сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування, хоча кошти, які сплачені з операцій купівлі продажу нерухомого майна поступили до Державного бюджету України. Доповнила, а оскільки процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року № 226, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2002 року за № 1000/7288, то відмова УПФУ в м. Тернополі повернути збір на обовязкове державне пенсійне страхування є правомірною.

Відповідач УДКСУ у місті Тернополі Тернопільської області адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні № 03-05/760 від 01.06.2013 року та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просить розглядати справу без їхньої участі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.2012 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: вул. М.Карпенка, 15а/40, м. Тернопіль. Договір купівлі-продажу від 07.09.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2930. Відповідно до пункту 2.1. договору купівлі-продажу ціна квартири встановлена в розмірі 601889 грн. 00 коп.

При оформлені вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1І сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості придбаного житла 6018,89 грн., що підтверджується квитанцією № N0J5D61251 від 07.09.2012 року (а.с.12).

Позивач звернувся із заявою від 05.04.2013 року про повернення помилково сплаченого збору на обовязкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 6018,89 грн. та надав копію квитанції, що підтверджує сплату відповідного збору.

11.04.2013 року УПФУ в місті Тернополі надало відповідь за № 6159/02 про те, що підстав для повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 6018,89 грн. немає з посиланням на відсутність у Пенсійного фонду України інформації щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно (а. с. 19).

Не погоджуючись із такою відмовою ОСОБА_1 звернувся з позовом у суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає ОСОБА_3 України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі ОСОБА_3 № 400/97-ВР).

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону № 400/97-ВР платниками збору на обовязкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані у Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів слід прийти до висновку, що із загального правила про обовязковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Поряд з цим, станом на час придбання позивачем нерухомого майна, так само як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, зокрема, на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого субєкта владних повноважень зобовязана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобовязана сплачувати збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобовязана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до частини першої статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, яким обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно із частинами четвертою та пятою статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Судом було вжито заходів для зясування всіх обставин у справі, зокрема, запропоновано позивачу під час судового розгляду справи надати суду всі належні та допустимі докази на підтвердження факту придбання нерухомого майна вперше, та зроблено запит до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та до реєстраційної служби Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області про наявність чи відсутність будь-якого нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_1, на підтвердження обставин, що є предметом доказування у даній справі.

Як вбачається з рішень № 3059333 від 11.06.2013 року та № 3089231 від 12.06.2013 року щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо запитуваної інформації, крім права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: вул. М.Карпенка, 15а/40, м. Тернопіль, придбану на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2930. Тобто будь-якого нерухомого майна за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, крім як права власності на нерухоме майно при придбанні якого сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу, повернення якого є предметом даного адміністративного позову. Станом на час розгляду справи судом позивачем вперше зареєстроване нерухоме майно за адресою: вул. М.Карпенка, 15а/40, м. Тернопіль.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачами не надано, судом не здобуто.

За наведених обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 дійсно вперше придбав житло (за договором купівлі-продажу квартири від 07.09.2012 року за адресою: вул. М.Карпенка, 15а/40, м. Тернопіль) та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 відсотка від його вартості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо повернення позивачу помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 6018,89 грн. є протиправною.

Щодо задоволення позовних вимог про зобовязання Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути позивачу з рахунку Державного бюджету України, відкритого Управлінням Державної казначейської служби у місті Тернополі за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 24140500 (додатковий збір на виплату пенсії з операцій купівлі продажу нерухомого майна) кошти в розмірі 6018,89 грн., то суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Органи стягнення у відповідності до п. 39 ст. 2 Бюджетного кодексу України - органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), інших надходжень бюджету. Постановою КМУ «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обовязкових платежів) та інших доходів бюджету» від 16 лютого 2011 року № 106, Пенсійний фонд України зазначено в переліку органів, що контролюють справляння надходжень бюджету при купівлі продажу нерухомого майна.

Відповідно до Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 лютого 2013 р. за № 291/22823, органи Державного казначейства України у процесі казначейського обслуговування державного бюджету за доходами та іншими надходженнями формують розрахункові документи і здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету та здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року № 226, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2002 року за № 1000/7288, з змінами і доповненнями.

Відповідно до пункту 5 даного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (ОСОБА_5.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Державного казначейства України, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування (ОСОБА_5.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ, реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), адреси та номера контактного телефону, суми платежу, що підлягає поверненню, способу перерахування коштів з бюджету у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів або готівкою шляхом оформлення чека чи поштовим переказом на адресу, визначену в цій заяві.

Крім того, слід зазначити, що управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, у процесі виконання своїх функціональних обовязків, прав та охоронюваних законом інтересів позивача жодним чином не порушувало, жодних незаконних, протиправних дій відносно позивача не вчиняло.

Проте, частиною 2 ст.11 КАС України, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який передбачає звернення платника з заявою про повернення коштів до відповідних органів, що контролюють надходження платежу, для ініціювання внесення подання до органу Державної казначейської служби України та враховуючи необхідність повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог, та зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі подати управлінню Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 6018,89 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 6018 гривень 89 копійок.

3. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі подати управлінню Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна, перерахованого відповідно до квитанції № N0J5D61251 від 07 вересня 2012 року, в розмірі 6018 (шість тисяч вісімнадцять) гривень 89 копійок.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.