Справа № 817/299/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 р.11 год. 10 хв. Справа №817/299/16 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Никонець Д.А.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного Акціонерного Товариства "РІВНЕАЗОТ"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про визнання протиправною та скасування вимоги
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням поданої 22.03.2016 заяви про зміну підстав позову. Пояснив суду, що відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу. Якщо при протягом наступного базового періоду платник наростив суму боргу (недоїмки), то вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Тобто, на думку представника позивача, всі три вимоги про сплату боргу (недоїмки), зокрема від 07.12.2015, від 12.01.2016, від 04.02.2016 за № Ю-258-11 сформовані та стосуються однієї суми боргу, який зростав.

Як зазначив представник ПАТ «Рівнеазот», фіскальний орган здійснював зарахування сплачених позивачем поточних платежів по єдиному внеску в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення. Однак, відповідно до позиції позивача, сума єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 була сплачена в повному обсязі повіреним підприємства - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення № 05.15 від 29.05.2015, відповідно до якого повірений зобов'язувався здійснити перерахування грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя. Позивач вважає, що такий договір не суперечить вимогам частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якою передбачено заборону передачі платниками єдиного соціального внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 452, скарга на вимоги та рішення про нарахування пені та накладення штрафу зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Однак, в порушення вказаної норми, орган ДФС продовжував здійснювати зарахування поточних платежів позивача зі сплати єдиного внеску в рахунок погашення сум недоїмки, відображених у вимогах № Ю-258-11 від 07.12.2015 та від 12.01.2016, які були оскаржені в адміністративному та судовому порядках.

Відтак, позивач вважає прийняту відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11 від 04.02.2016 протиправною, тому просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання також з'явився представник відповідача, який заперечує проти адміністративного позову та вказує, що станом на 31.01.2016 за особовим рахунком ПАТ «Рівнеазот» обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн., тому фіскальним органом була сформована та направлена позивачу вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11. Посилання позивача на факт здійснення сплати єдиного внеску за рахунок та від його імені повіреним - Дочірнім підприємством «Хімік» ПАТ «Азот» представник Міжрегіонального головного управління ДФС- Центрального офісу з обслуговування великих платників вважає безпідставним, оскільки передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Тому, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11, відповідно до якої ПАТ «Рівнеазот» зобов'язане сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 18176403,39 грн., що сформувалася станом на 31.01.2016 відповідно до даних картки особового рахунку платника єдиного внеску.

Приписами статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що за загальним правилом платник єдиного соціального внеску самостійно визначає суми грошових зобов'язань. У випадку, якщо на підставі даних особових рахунків платників, органом доходів та зборів буде встановлено, зокрема, несплату платником податків єдиного соціального внеску, він уповноважений самостійно визначити йому суму грошового зобов'язання шляхом винесення податкової вимоги на суму недоїмки.

Пунктом 6 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом;

Відповідно до п. 2-4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що недоїмкою вважається сума податкового (грошового) зобов'язання, яка є узгодженою, зокрема у день закінчення процедури адміністративного чи судового оскарження та несплаченою у встановлений законодавством строк.

Судом встановлено, що відповідачем 07.12.2015 прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11 на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 16821411,33 грн. (а.с.63). Відповідно до даних картки особового рахунку дана заборгованість виникла станом на 31.11.2015 на підставі самостійно поданих платником внеску звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів.

Матеріалами справи підтверджено, що 24.12.2015 ПАТ «Рівнеазот» подало скаргу до Державної фіскальної служби України від 18.12.2015 №5162 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 № Ю-258-11. За результатом розгляду скарги прийнято рішення від 18.01.2015 №836/6/99-99-10-01-07-25, відповідно до якого скарга залишена без задоволення, а оскаржена вимога - без змін.

29.01.2016 позивач в подальшому оскаржив вказану вимогу у судовому порядку. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 у справі №817/85/16 в задоволенні позову ПАТ «Рівнеазот» про визнання неправомірною вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 № Ю-258-11 відмовлено. Судове рішення оскаржене ПАТ «Рівнеазот» в апеляційному порядку. Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 у даній справі відкрите апеляційне провадження та скарга призначена до розгляду (а.с.120-129).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11 в розмірі 18176403,39 грн. сформована на підставі даних індивідуальної картки платника податків ПАТ «Рівнеазот» по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31.01.2016.

Однак, суд наголошує, що відповідно до вимог законодавства, до сум недоїмки, на підставі якої формується вимога, може бути віднесено узгоджене грошове зобов'язання, яке не було сплачено платником єдиного соціального внеску у встановлені законодавством строки.

На противагу встановленим нормам законодавства, відповідач включив у вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 №Ю-258-11 заборгованість зі сплати єдиного внеску, на підставі якої формувалася вимога від 07.12.2015 №Ю-258-11. Однак, грошові зобов'язання по єдиному внеску, включені до вимоги від 07.12.2015 № Ю-258-11, не є узгодженими, а тому і не могли стати підставою для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11.

Тобто, на момент формування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11 відбувалося узгодження суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, визначеної у вимозі від 07.12.2015 № Ю-258-11, шляхом оскарження ПАТ «Рівнеазот» такої вимоги у судовому порядку. А відтак, сума грошового зобов'язання, визначена вимогою від 07.12.2015 № Ю-258-11, не була узгодженою, що свідчить про неможливість формування на її підставі недоїмки, включеної у вимогу від 04.02.2016 № Ю-258-11.

Як встановлено судом, у вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 № Ю-258-11 включена заборгованість по сплаті єдиного внеску станом на 31.11.2015, у вимогу від 04.02.2016 № Ю-258-11 - заборгованість станом на 31.01.2016.

Тобто, у зв'язку з неузгодженістю суми заборгованості, включеної у вимогу від 07.12.2015 № Ю-258-11, відповідач міг формувати вимогу від 04.02.2016 № Ю-258-11 лише на підставі поточної заборгованості, яка виникла у період з 01.12.2015 по 31.01.2016. Судом встановлено, що відповідно до поданих ПАТ «Рівнеазот» звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за листопад та грудень 2015 року (поданих відповідно 14.12.2015 та 11.01.2016) загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті по терміну сплати 20.12.2015 складає 9434326,63 грн., по терміну сплати 20.01.2016 - 9851857,54 грн. (а.с.134-139). Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що протягом вказаного періоду з 01.12.2015 по 31.01.2016 позивачем здійснювалися поточні платежі по єдиному внеску, які фіскальним органом були зараховані в рахунок сплати попередньої заборгованості, яка, як встановлено судом, не була узгоджена та не являлася недоїмкою в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Відповідно до даних картки обліку платника єдиного внеску протягом грудня 2015 рок позивачем були сплачені поточні платежі по єдиному внеску в сумі 15890542,03 грн., протягом січня 2016 року - в сумі 2040650,00 грн., протягом січня-лютого 2016 року - 7193810,52 грн., що є підтвердженням сплати грошового зобов'язання позивача по єдиному внеску за листопад-грудень 2015 року.

Згідно з пунктом 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 452 (чинного на момент спірних правовідносин) скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 2.3 розділу II та пунктом 3.1 розділу IІІ цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили.

Всупереч законодавчо встановленому порядку узгодження суми недоїмки, визначеної у вимозі про сплату недоїмки, та порядку зарахування поточних платежів платника єдиного внеску в рахунок сплати саме недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення, відповідач - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників здійснював зарахування поточних платежів в рахунок сплати неузгодженої суми заборгованості по єдиному внеску, і як наслідок, сформував вимогу про сплату недоїмки від 04.02.2016 № Ю-258-11 на підставі, в тому числі, сум грошового зобов'язання, які платник єдиного внеску узгоджує в порядку судового оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 № Ю-258-11.

Тому, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11 на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 18176403,39 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.01.2016 № Ю-258-11 на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 10365195,00 грн. (а.с.64). Відповідно до даних картки особового рахунку дана заборгованість виникла станом на 31.12.2015 на підставі самостійно поданих платником внеску звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів.

ПАТ «Рівнеазот» 05.02.2016 подало адміністративний позов про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.01.2016 № Ю-258-11. Відповідно до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 провадження у справі № 817/110/16 відкрито. Справа призначена до розгляду та на даний час розглядається судом (а.с.130-133).

Однак, сума зобов'язання по сплаті єдиного внеску, визначена у вимозі від 12.01.2016 № Ю-258-11, на момент прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 № Ю-258-11 була узгодженою, оскільки позовна заява про скасування вимоги від 12.01.2016 № Ю-258-11 подана позивачем 05.02.2016, тобто після формування та прийняття вимоги від 04.02.2016 № Ю-258-11.

Судом не береться до уваги твердження позивача про протиправність оскарженої вимоги у зв'язку зі сплатою суми єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 повіреним підприємства - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення № 05.15 від 29.05.2015, відповідно до якого повірений зобов'язувався здійснити перерахування грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя, з огляду на наступне.

У період з червня по вересень 2015 року на підставі договору доручення від 29 травня 2015 №05.15 між ПАТ «Рівнеазот» (Довірителем) та ДП «Хімік» ПАТ «Хімік» (Повіреним) останнім зі своїх рахунків в банківських установах за ПАТ «Рівнеазот» було сплачено єдиного внеску в сумі 20385499 грн. (а.с. 26-49).

Частиною 2 статті 6 цього Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 7 статті 9 даного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачена підстава для відступу від правила, визначеного частиною 7 статті 9 цього Закону щодо сплати єдиного внеску виключно платником, виключно у безготівковій формі та з його банківського рахунку, у зв'язку з неможливістю платника внеску самостійно сплатити єдиний внесок через арешт коштів на його банківських рахунках державною виконавчою службою.

Відповідно до частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Позивач в даному випадку посилається на статтю 1000 Цивільного кодексу України, яка регулює договірні відносини доручення. Однак, згідно частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачено поширення дії Цивільного кодексу України на правовідносини, що регулюються цим Законом.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що саме платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати зі свого банківського рахунку нараховані ним страхові внески, а не передавати свої обов'язки третім особам.

Також суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок науково-правової експертизи на замовлення ПАТ «Рівнеазот» від 08.12.2015 року (а.с.51-58), оскільки даний висновок не є висновком судової експертизи в розумінні вимог статті 82 КАС України, а особа, яка його готувала не є експертом в розумінні вимог статті 66 КАС України. Крім того, наданий висновок підготовлено у відповідності до Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», преамбулою до якого визначено, що він визначає правові, організаційні і фінансові основи експертної діяльності в науково-технічній сфері, а також загальні основи і принципи регулювання суспільних відносин у галузі організації та проведення наукової та науково-технічної експертизи з метою забезпечення наукового обгрунтування структури і змісту пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки, наукових, науково-технічних, соціально-економічних, екологічних програм і проектів, визначення напрямів науково-технічної діяльності, аналізу та оцінки ефективності використання науково-технічного потенціалу, результатів досліджень. Крім того, висновки науково-правової експертизи суперечать зазначеним вище правовим нормам.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 №Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує судові витрати, здійснені позивачем, в повному обсязі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 року №Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн.

Присудити на користь позивача Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників судовий збір у розмірі 272646 (двісті сімдесят дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 05 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.