Справа № 813/41/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Справа № 813/41/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії :

Головуючий суддя Грень Н.М.,

Суддя Кухар Н.А.,

Суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представники відповідачів 1,2,3,4 не прибули,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Державної виконавчої служби України, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, про визнання протиправною бездіяльності, накладення штрафу, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Державної виконавчої служби України, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Германчука Р.В., Сидій О.В. Личаківського відділу ДВС у Л/о, начальника екс-головного управління юстиції у Л/о ОСОБА_3, начальника Львівського відділу ДВС ОСОБА_4 згідно ст. 82,83,84,86,87,88 Закону України «Про виконавче провадження»; накласти штраф у розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 267 КАСУ на працівників ДВС у Л/о, ДВС Личаківського відділу м. Львова: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3; постановити окрему ухвалу згідно ст. 166 КАС України; зобовязати зробити індексацію боргу боржника за період винесення рішення суду в 2016 році з 120 тисяч на більшу суму в звязку з затягуванням виконання фактичного рішення суду протягом 5 років; стягнути сумарно з відповідачів за правову допомогу за всі роки 2012-2015 роки по даній справі 10 тисяч гривень, визнати протиправною бездіяльність ДВС України ДВС Личаківського відділу м. Львова.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №6а-1/201, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 08.11.2012 року про накладення штрафу на голову міської ради м. Винники у розмірі ста мінімальних заробітних плат за невиконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 02.12.2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до міської ради м. Винник про відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити дії. Однак, державними виконавцями рішення суду тривалий час не виконується.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача 1 - Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції проти позову заперечив, Зокрема зазначив, що при виконанні вищевказаних виконавчих документів державним виконавцем вжито вичерпних заходів примусового виконання, передбачених нормами Закону України «Про виконавче провадження», а саме: скеровано запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, скеровано подання до Личаківського районного суду м. Львова про визначення частки належної ОСОБА_10 у нерухомому майні, проведено опис та арешт 1/3 частини квартири. Крім того, винесено постанову про стягнення заборгованості з доходів боржника. Відтак росив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідачів 2,3 та 4 у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання, письмових заперечень проти позову не подавали.

Суд зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

На виконанні у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №6-а-1/2011 виданого Шевченківським судом м. Львова про накладення штрафу на міського голову м. Винник ОСОБА_10 в розмірі ста мінімальних заробітних плат за невиконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 02.12.2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міської ради м. Винник про відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити дії.

Постановою державного виконавця Германчука Р.В. про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2014 року виконавчий лист №6-а-1/2011 направлено за належністю для виконання до Личаківського ВДВС Львівського МУЮ, оскільки боржник за виконавчим провадженням міський голова м. Винник ОСОБА_10 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що є територією Личаківського ВДВС Львівського МУЮ.

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №6-а-1/2011 виданого Шевченківським районним судом м. Львова 08.11.2012 року про накладення штрафу на голову м. Винники штрафу у розмірі ста мінімальних заробітних плат.

Судом з матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника скеровано запити до реєструючих установ. Згідно отриманої інформації державним виконавцем встановлено, що боржнику на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: м. Львів-Винники, вул. Кільцева, 5/48. Відтак, державним виконавцем скеровано подання до Личаківського районного суду м. Львова про визначення частки належної ОСОБА_10 у вказаному нерухомому майні.

03.02.2015 року державним виконавцем проведено опис і арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та призначено експерта для участі у виконавчому провадженні.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30.04.2015 року скасовано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/6234/14-ц щодо визначення за ОСОБА_10 права власності на 1/3 ідеальну частку у квартирі АДРЕСА_2, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.10.2015 року подання державного виконавця задоволено, визначено, що ОСОБА_10 на праві власності у спільному майні належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3.

Крім того, 08.04.2014 року на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_2 з проханням проводити стягнення заборгованості із заробітної плати ОСОБА_10, який працює на посаді міського голови м. Винники. На підставі вказаної заяви державним виконавцем 08.05.2014 року винесено постанову про стягнення заборгованості із доходів боржника.

На депозитний рахунок Личаківського ВДВС ЛМУЮ надійшли кошти у розмірі 5314,26 грн. стягнуті з доходів боржника. Вказані кошти перераховано пропорційно ОСОБА_2 та до Державного бюджету України.

28.12.2015 року на адресу Личаківського ВДВС ЛМУЮ надійшов лист Виконавчого комітету Винниківської міської ради №1.5/11-607 від 17.12.2015 року, яким повідомлено про припинення стягнення із доходів ОСОБА_10 у звязку із звільненням останнього.

Оскільки боржником рішення суду не виконано, державним виконавцем не вжито достатніх заходів для його виконання, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», основним завданням відділу є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 1, 2 Закону України Про державну виконавчу службу державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

У своїй діяльності відділ державної виконавчої служби керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України і Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

За змістом ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Нормами ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Частиною 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби врегульовано ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ від 18.02.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-а-1/2011 виданого Шевченківським районним судом м. Львова 08.11.2012 року. Однак, Личаківським ВДВС Львівського МУЮ рішення суду у повному обсязі не виконано, що свідчить про бездіяльність такого.

Суд звертає увагу, що згідно Рішення Конституційного суду України від 26.06.2013 року у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини 2 статті 17, пункту 8 частини 1 статті 26, частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» за змістом якого, виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У цьому контексті слід звернути увагу на правову позицію, висловлену у рішенні Євросуду у справах Ромашов проти України (Romashov v. Ukraine) від 27.07.2004 р., в якому зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобовязувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невідємною частиною судового процесу.

Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), № 74221/01, від 11 січня 2005 року).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року).

З огляду на те, що виконання судового рішення є невідємним елементом права на справедливий суд, органи та посадові особи державної виконавчої служби повинні використовувати свої повноваження для повного та своєчасного виконання судових рішень, а не вишукувати формальні підстави для їх не виконання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Личаківського ВДВС Львівського МУЮ, тому таку належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про накладення штрафу згідно ст. 267 КАС України, суд зазначає, що така не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці усіх обставин, що перешкоджають виконанню постанови суду та реальному відновленню порушених прав.

Спеціальна мета судового контролю та процесуальні особливості його здійснення зумовлюють неможливість вирішення питань, повязаних з контролем за виконанням судового рішення в порядку позовного провадження шляхом предявлення до суду окремого позову, крім випадків, передбачених ст. 181 КАС України, про що прямо зазначено у ч. 12 ст. 267 КАС України.

Таким чином, суд звертає увагу, що накладенню штрафу за невиконання рішення суду передує перш за все наявність рішення суду, прийнятого судом, а також встановлення судом строку на подання звіту про виконання такого рішення суду.

Щодо позовної вимоги про винесення окремої ухвали відповідно до ст. 166 КАС України, суд зазначає, що така не підлягає задоволенню, оскільки, постановлення окремої ухвали є правом, а не обовязком суду.

Щодо позовної вимоги про стягнення сумарно з відповідачів за правову допомогу за всі роки 2012-2015 по даній справі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу.

Позивачем до матеріалів справи долучено Договір про правову допомогу від 14.02.2012 року, Довідку від 04.02.2016 року та Акт виконаних робіт від 04.02.2016 року. Однак, з наданих документів неможливо встановити за який період надавались вказані послуги, оскільки, як зазначалось, договір датований 2012 роком. Крім того, неможливо встановити в межах якої саме справи такі були надані. Щодо долученого акту виконаних робіт, то з такого неможливо встановити перелік послуг, наданих виконавцем. Крім того, суд звертає увагу позивача, що вказані документи долучались під час розгляду Львівським окружним адміністративним судом справи №813/6427/15. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу є, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в частині визнання протиправною бездіяльності Личаківського ВДВС ЛМУЮ щодо тривалого невиконання судового рішення про накладення штрафу на Голову міської ради м. Винники розмірі ста мінімальних заробітних плат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міської ради м. Винник про відшкодування моральної шкоди, зобовязання до вчинення дій (виконавчий лист №6-а-1/2011р).

Оскільки суд вважає протиправними дії саме Личаківського ВДВС ЛМУЮ з примусового виконання судового рішення про накладення штрафу на Голову міської ради м. Винники розмірі ста мінімальних заробітних плат, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Германчука Р.В., Сидія О.В., начальника екс-головного управління юстиції у Л/о ОСОБА_3, начальника Львівського відділу ДВС ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно доКонституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виконання судового рішення про накладення штрафу на Голову міської ради м. Винники розмірі ста мінімальних заробітних плат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міської ради м. Винник про відшкодування моральної шкоди, зобовязання до вчинення дій (виконавчий лист №6-а-1/2011р) здійснювалось Личаківським ВДВС ЛМУЮ поза межами розумного строку, чим порушено критерії встановлені ч. 3 ст. 2 КАС України.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС України вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Відповідно до ст. .94 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя Грень Н.М.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Кравців О.Р.

Повний текст постанови складено та підписано 25.05.2016 року.