Справа № 826/24982/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2016 року № 826/24982/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 02.10.2015 № 547 про відмову у взятті її, ОСОБА_2, на квартирний облік;

- зобовязати Шевченківську районну в м.Києві державну адміністрацію взяти ОСОБА_1, що проживає в квартирі 24 за адресою: м.Київ, вул.Олеся Гончара, 59, на квартирний облік як особу, що потребує поліпшення житлових умов.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач проживає у двокімнатній квартирі жилою площею 41,4 кв.м, яка належить їй на праві власності, де разом із нею та членами її родини зареєстровано чотири особи, а фактично проживає пять осіб, що свідчить про її незабезпеченість середньою нормою житлової площі. Відтак, відповідач протиправно відмовив їй у взятті на квартирний облік.

У судовому засіданні 26.04.2016 представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання 26.04.2016 не направив, хоча належним чином повідомлений про його проведення, письмових пояснень щодо суті заявлених позовних вимог суду також не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, у серпні 2015 року позивач звернулась до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття її на квартирний облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

При цьому позивач не заперечує, що відповідно до договору дарування квартири від 27.05.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 2592, у її власності перебуває квартира № 24 за адресою: м.Київ, вул.Олеся Гончара, 59, загально площею 73,60 кв.м, житловою - 41,4- кв.40.

З технічного плану згаданої двокімнатної квартири вбачається, що одна із кімнат має площу 18,5 кв.м, інша 22,9 кв.м.

Згідно з довідкою Комунального концерну в м.Києві «Центр комунального сервісу» від 06.11.2015 № 94, окрім позивача, у згаданій вище квартирі зареєстровані та проживають:

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 син позивача;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, інвалід першої групи сестра позивача;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік сестри позивача;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 син сестри позивача.

Згідно з актом ПП «НТП Український центр нерухомого майна» від 26.08.2015 окрім вищевказаних осіб у вищевказаній квартирі також фактично проживає ОСОБА_8, мати позивача, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З довідки Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 20.11.2014 №1049, наданою позивачем, вбачається, що ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7 перебувають на квартирному обліку з 25.05.2006 року, порядок забезпечення житлом - першочерговий.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.10.2015 № 547 позивачу відмовлено у взятті на квартирний облік з огляду на те, що відповідно до пункту 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 № 582 «Про порядок застосування в м.Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» вона забезпечена нормою жилої площі, оскільки в її власності перебуває двокімнатна квартира жилою площею 41,4 кв.м.

Відповідно до статті 36 Житлового Кодексу Української РСР (надалі ЖК УРСР) облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно зі статтею 38 ЖК УРСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Частиною першою статті 39 ЖК УРСР визначено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Статтею 34 ЖК УРСР потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни:

- забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

- які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

- які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

- які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму (оренди) жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

- які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

- які проживають у гуртожитках.

Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі Правила), затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначаться Міністерством житлово-комунального господарства УРСР. Міністерством охорони здоров'я УРСР і Держбудом УРСР; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров'я УРСР; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам па праві приватної власності; які проживають у гуртожитках; які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Згідно зі статтею 47 ЖК УРСР норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м на одну особу. Водночас статтею 48 ЖК УРСР визначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому пунктом 53 Правил встановлено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв.м жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункту.

Частина 4 пункту 53 Правил регламентує, що рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних. Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Пунктом 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 «Про порядок застосування в м.Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлено рівень середньої забезпеченості громадян у м.Києві жиловою площею 7,5 кв.м на одну особу.

Оскільки згідно з вищевказаним договором дарування квартири у власності позивача перебуває квартира, житлова площа якої 41,4 кв.м, то таким чином вона забезпечена більш ніж середньою нормою жилої площі для мешканців Києва, яка становить 7,5 кв.м, що виключає можливість взяття її відповідачем на квартирний облік.

Доводи позивача у позовній заяві про те, що вона разом із повнолітнім сином та матірю проживає в одній із кімнат двокімнатної квартири (одна з кімнат площею 18,5 кв., інша 22,9 кв.м), що порушує встановлені законодавством норми забезпеченості жилою площею на одну особу, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів про те, що між нею та іншими особами, які проживають в її квартирі встановлено порядок користування кімнатами не надано, а тому суд вважає, що кожен проживаючий в даній квартирі може проживати в тій кімнаті, в якій забажає.

Відтак, позовна заява задоволенню не підлягає.

Водночас суд вважає за доцільне зауважити, що інші члени родини позивача, які проживають із нею та зареєстровані у вищевказаній квартирі, не забезпечені житлом відповідно до установлених законодавством норм і не перебувають на обліку з метою покращення житлових умов, в праві реалізувати своє право щодо взяття на квартирний облік в установленому порядку.

Керуючись статтями 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені частиною першою статті 254 КАС України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя Я.І.Добрянська