Справа № 818/181/16
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р.Справа № 818/181/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. по справі №818/181/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ЛАТ"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо Лат", звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 657841,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 328920,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2016 року в частині зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 30822,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до помилкового висновку про неправомірне віднесення позивачем до складу суми ПДВ вартості послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ "Компанія "Трансреал", ТОВ "ТЕП Транско", пов'язаних з реалізацією продукції на експорт та по території України.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Сумській області № від 03.02.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 657841,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 328920,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Сумській області № від 03.02.2016 року в частині зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 30822,00 грн.

Відшкодовано ТОВ "Біо Лат" витрати зі сплати судового збору в сумі 15263,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, слугували встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки податкового органу про неправомірне віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ вартості послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ "Компанія "Трансреал", ТОВ "ТЕП Транско", пов'язаних з реалізацією продукції на експорт та по території України, які не відносяться до виробничих факторів з надання послуг, супутніх постачанню сільськогосподарського товару. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що оскільки встановлені за наслідками перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства є обґрунтованими то спірні податкові повідомлення-рішення є законними.

Позивач надав письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Біо Лат" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та є платником податку на додану вартість.

У період з 07.12.2015 року по 13.01.2016 року посадовими особами податкового органу проведено виїзну планову перевірку ТОВ "Біо Лат" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2015 року, за результатами якої ГУ ДФС у Сумській області складено акт №3/22-01/34072544 від 19.01.2016 року.

Під час перевірки встановлені порушення позивачем, серед іншого, вимог пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту по податковій декларації з ПДВ спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства в сумі 688663,00 грн., внаслідок віднесення до його складу суми ПДВ з вартості послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ "Компанія "Трансреал", ТОВ "ТЕП Транско", пов'язаних з реалізацією продукції на експорт та по території України, які не відносяться до виробничих факторів з надання послуг, супутніх постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується безпосередньо платником податку, що призвело:

- до заниження податку на додану вартість всього в сумі 657841 грн., в т.ч. за березень 2014 року в сумі 201983 грн., за травень 2014 року в сумі 8711 грн., за травень 2015 року в сумі 447147 грн.

- до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за вересень 2015 року в сумі 30822грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, ГУ ДФС України в Сумській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 03.02.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість і визначено податкове зобов'язання в сумі 657841,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 328920,50 грн.;

- № від 03.02.2016 року про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 40068 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактично підставою для зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слугували висновки податкового органу про неправомірне віднесення позивачем до складу суми ПДВ вартості послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ "Компанія "Трансреал", ТОВ "ТЕП Транско", пов'язаних з реалізацією продукції на експорт та по території України, які не відносяться до виробничих факторів з надання послуг, супутніх постачанню сільськогосподарського товару.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до виробничих факторів, за рахунок яких формується податковий кредит, відносяться послуги, супутні постачанню с/г товару. До послуг, супутніх постачанню с/г товару, зокрема, відносяться послуги зі зберігання сільськогосподарської продукції. Процес зберігання с/г продукції включає в себе не тільки зберігання зерна, але також і його прийняття, зважування, сушіння, очищення, вентилювання, відвантаження, видачу складських квитанцій, проведення аналізів тощо. Таким чином, позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту декларації щодо спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства, отримані від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" по операціям: послуги по зважуванню вагонів. Крім того, отримання послуг з організації перевезення с/г продукції до місця поставки є невід'ємною складовою частиною процесу постачання сільськогосподарського товару, а тому при умові, що місцем поставки (продажу) с/г продукції відповідно до укладених угод є "Іллічівський зерновий термінал", "Миколаївський морський порт", організація поставки товару до місця поставки (продажу) є підготовкою сільськогосподарської продукції до продажу та відповідно тим видом послуг, який у розумінні пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України відноситься до виробничих факторів. З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що ТОВ "Біо Лат" правомірно включило послуги по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційні послуги, отримані від ТОВ "ТЕП Транско", Компанії "Транс Реал", ТОВ "Компанія Мелагрей" до складу податкового кредиту по декларації з ПДВ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Біо Лат" є сільськогосподарським підприємством, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Таким чином, позивач є сільськогосподарським підприємством в розумінні п. 209.6 ст.209 ПК України.

02.07.2014 року між ТОВ "Біо Лат" та ТОВ "Дубов'язівський елеватор" укладений договір складського зберігання № 2зб, Додатком №1 до якого передбачено, що ТОВ "Дубов'язівський елеватор" надає в процесі зберігання с/г продукції послуги зі зважування на залізничній вазі та послуги з відвантаження на залізничний транспорт (а.с.99-113).

Тобто, надані послуги є не окремими видами послуг, а складовими послуг зі зберігання зерна, що отримувались ТОВ "Біо Лат" згідно з умовами вищевказаного договору складського зберігання.

Також, 18.02.2014 року між ТОВ "Біо Лат" (Покупець) укладено з ТОВ "Кернер-Трейд" (Постачальник) (що є вітчизняним контрагентом, розташоване у м. Києві) договір поставки кукурудзи власного виробництва № НК-26/14 за умовами якого, поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника та на умовах поставки DAP ДП "Іллічівський морський торговельний порт", СП ТОВ "Трансбалктермінал", ст. Іллічівськ-експорт Одеської Ж.Д. згідно з міжнародними правилами "Інкотермс 2010" (а.с.114-115).

На виконання умов вказаного договору, позивачем 24.02.2014 року укладено договір з ТОВ "ТЕП Транско" №ТР-ТЕП-БЛ/2014 на транспортно-експедиційне обслуговування (а.с.129-133) та ТОВ "Компанія Меларгей" № ТР-МГ-БЛ2014 від 27.02.2014 (а.с.139-148). Вказані послуги позивачем були включені до складу податкового кредиту сум ПДВ спецдекларації в березні та квітні 2014 року.

Крім того, 02.06.2015 року ТОВ "Біо Лат" (Постачальник) з ТОВ "Каховка Протеїн Агро" (Покупець) (що є вітчизняним контрагентом) укладено договір поставки сої власного виробництва №31ПС/15 за умовами якого, поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника та його силами на адресу ТОВ "Каховка Протеїн Агро" м. Нова Каховка Херсонська область вул. Індустріальна, 19 на умовах поставки СРТ згідно з міжнародними правилами "Інкотермс 2010" (а.с.134-138).

На виконання умов даного договору, позивачем 05.06.2015 року укладено договір з ТОВ "Компанія Трансреал" №05062015/2 на транспортно-експедиційне обслуговування (а.с.116-117). Вказані послуги були включені позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ спецдекларації в червні 2015 року.

Також, 01.10.2014 року між ТОВ "Біо Лат" та Labrecque Enterprises Limited (Кіпр) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку кукурудзи №BL/LE/Corn(B), яким передбачені умови поставки - СРТ "Миколаївський морський торговий порт" (а.с.118-128). Відповідно до вказаних умов, товар доставляється перевізнику замовника у зазначеному порту. Тобто самими умовами договору прямо передбачено, що місцем поставки є "Миколаївський морський торговий порт".

На виконання умов даного контракту, позивачем 27.02.2014 року укладено договір з ТОВ "Компанія Меларгей" №ТР-МГ-БЛ2014, якими передбачено отримання транспортно-експедиційних послуг по повній організації та супроводженню доставки с/г продукції до відповідних пунктів призначення (а.с.139-148). Вказані послуги позивачем були включені до складу податкового кредиту сум ПДВ в жовтні, листопаді та грудні 2014 року.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1 ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом не оскаржується наявність у підприємства необхідних податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також інших первинних документів на підтвердження факту включення ПДВ до складу податкового кредиту.

Разом з тим, спірним в даному випадку є правомірність дій позивача щодо віднесення до складу суми ПДВ вартості послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ "Компанія "Трансреал", ТОВ "ТЕП Транско", пов'язаних з реалізацією продукції на експорт та по території України.

Перевіряючи правомірність вказаних дій позивача, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до п.209.1 ст.209 ПК України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України визначено перелік виробничих факторів, за рахунок яких формується податковий кредит для цілей ст. 209 ПК України:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції;

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку:

сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин;

пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД);

зберігання сільськогосподарської продукції;

вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів;

отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг);

отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД);

знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин;

експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь;

розділ м'яса для товарної кондиції;

Отже, за змістом наведеної норми, до виробничих факторів, за рахунок яких формується податковий кредит, відносяться послуги, супутні постачанню с/г товару. До послуг, супутніх постачанню с/г товару, зокрема, відносяться послуги зі зберігання сільськогосподарської продукції.

Відповідно до положень п. 209.4 ст. 209 ПК України, при вивезенні сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку.

При цьому п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України містить загальні посилання на виробничі фактори, за рахунок яких формується податковий кредит, і не розшифровує їх детально.

Колегія суддів зазначає, що процес зберігання с/г продукції включає в себе не тільки зберігання зерна, але також і його прийняття, зважування, сушіння, очищення, вентилювання, відвантаження, видачу складських квитанцій, проведення аналізів тощо.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що у перевіряємий період підприємством здійснювались операції з експорту власної с/г продукції, та на момент податкової перевірки мало в наявності всі податкові накладні, належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також всі інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують законність та обґрунтованість включення ПДВ до складу податкового кредиту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності віднесення до складу податкового кредиту декларації щодо спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства, отримані від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" по операціям: послуги по зважуванню вагонів.

З приводу правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціям з отримання транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "ТЕП Транско", Компанії "Транс Реал", ТОВ "Компанія Мелагрей" в квітні 2014 року, колегія суддів зазанчає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що дані послуги були замовлені з метою здійснення операцій продажу на території України, які оподатковуються за ставкою 20%.

Отримання послуг з організації перевезення с/г продукції до місця поставки є невід'ємною складовою частиною процесу постачання сільськогосподарського товару. Тобто, вони прямо пов'язані з поставкою сільськогосподарських товарів в режимі експорту в розумінні ст. 209 ПК України.

Зокрема, п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України передбачає віднесення до послуг, супутніх постачанню с/г товару, послуги з підготовки цього товару до продажу.

На підставі вищевикалденого, приймаючи до уваги, що місцем поставки (продажу) с/г продукції відповідно до укладених угод є "Іллічівський зерновий термінал", "Миколаївський морський порт", колегія суддів дійшла висновку, що організація поставки товару до місця поставки (продажу) є підготовкою сільськогосподарської продукції до продажу та відповідно тим видом послуг, який у розумінні пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України відноситься до виробничих факторів.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, колегія суддів дійшла висновку про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту по декларації з ПДВ послуг по відвантаженню продукції, маневрових робіт тепловоза, зважування, подачі та забирання вагонів від ТОВ "Дубов'язівський елеватор" та транспортно-експедиційних послуг, що отримані від ТОВ "ТЕП Транско", Компанії "Транс Реал", ТОВ "Компанія Мелагрей".

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, податковий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, а тому вони є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при проведенні перевірки та при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 року по справі №818/181/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. по справі №818/181/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ЛАТ" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2016 р.