Справа № 757/46270/15-а
Суддя: Фаркош Ю. А.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Фаркош Ю.А.,

при секретарі Заїкіній Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови у справі про адміністративне правовопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 17.11.2015 року № 35, якою позивача визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 96 КУпАП. В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що головний державний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_3 при проведенні позапланової перевірки дотримання позивачем вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за адресою: АДРЕСА_1, заклад громадського харчування (кафе-Пивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_1»), помилково дійшов висновку про те, що власником ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 96 КУпАП. У зв'язку з чим, позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі обставин, які не відповідають дійсності.

02.03.2016 року представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про цетральні органи виконавчої влади», Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2011 року № 563 «Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади», Постанови Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» та наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Щодо діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції», Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а отже не має статусу юридичної особи та не може виступати самостійним учасником адміністративного процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Судом розглянуто клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача та зроблено висновок про заміну сторони відповідача по справі із Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києва на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, в задоволенні позову просив відмовити посилаючись на письмові заперечення на адміністративний позов, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Судовим розглядом встановлено, що 13.11.2015 року відповідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю від 23.05.2011 року № 553, головним державним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_3, на підставі направлення на проведення позапланової перевірки № б/н від 09.11.2015 року за зверненням гр. ОСОБА_6 від 09.11.2015 року вх. № 10/26-Л-0911/1, проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за адресою: АДРЕСА_1, заклад громадського харчування (кафе-Пивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

За результатами даної перевірки складено Акт від 13.11.2015 року, яким встановлено, що зазначене нежитлове приміщення належить гр. ОСОБА_1, яким самовільно виконані роботи з реконструкції зазначеного нежитлового приміщення під заклад громадського харчування шляхом зміни функціонального призначення заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також встановлено, що зазначений самочинно реконструйований об'єкт експлуатується без відповідних документів які свідчать про введення об'єкта до експлуатації, що є порушенням ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами вказаної перевірки винесено припис про усунення вимог законодавства від 13.11.2015 року, яким позивача зобов'язано усунути виявлені порушення в строк до 13.12.2015 року.

Разом з тим, незважаючи на строк, який був наданий позивачу для усунення допущених порушень, а саме до 13.12.2015 року, тобто в день складання припису головним державним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 10 ст.96 КпАП України.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2015 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600 грн. 00 коп.

Вищевказані матеріали були направлені позивачу засобами поштового зв'язку.

Частина 1 ст. 96 КпАП України передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд.

Частина 10 ст. 96 КпАП України передбачає відповідальність за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об'єктів V категорії складності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

В позові ОСОБА_1 посилається на те, що жодних порушень ним допущено не було, оскільки з моменту придбання ним у ТОВ «ПЛАНЕТА СПОРТ» вказаних нежилих приміщень, за аресою: АДРЕСА_1 будь-яких робіт по реконструкцій, переплануванню чи зміні функціонального призначення приміщення не проводилося.

Разом з тим, відповідачем в постанові від 17.11.2015 року № 35 не зазначено на підставі яких саме доказів, він дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 були виконані роботи з реконструкції нежитлового приміщення під заклад громадського харчування.

Представником відповідача не було надано беззаперечних та переконливих доказів, які б спростовували доводи позивача, правомірність рішення не довів.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 96 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд перевіряючи відповідність оскаржуваних дій Департаменту щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2015 року та прийнятого рішення вимогам ч.3 ст.2 КАС України,виходячи з встановлених судом обставин та положень чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, приходить до висновку, про відсутність правових підстав для складання протоколу від 13.11.2015 року та відповідно прийняття оскаржуваної постанови від 17.11.2015 року, а тому такі дії є незаконними, внаслідок чого, постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 96, 245, 251, 252, 256, 287, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 7, 11, 69-71, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_3 від 17.11.2015 року № 35 про притягнення до адміністратиної відповідальності ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), визнання його виним у вчиненні адміністратиного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 96 КУпПА та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600, 00 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не пілягає. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя Ю.А. Фаркош