Справа № 826/5753/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/47461/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на його депутатське звернення № 111-дз від 13 лютого 2015 року у десятиденний строк, передбачений частиною 2 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 лютого 2015 року ним було направлено Голові Верховної Ради України Гройсману В.Б. депутатське звернення № 111-дз від 13 лютого 2015 року, відповідь на яке, в порушення вимог статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України», відповідачем у десятиденний строк надано не було.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. щодо ненадання відповіді на депутатське звернення ОСОБА_4 № 111-дз від 13 лютого 2015 року у десятиденний строк, передбачений частиною 2 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України».

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся з депутатським зверненням до Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., в якому просив: призначити службове розслідування відносно осіб, винних у неналежній реєстрації законопроектів і порушенні регламенту Верховної Ради України, та за його результатами притягнути винних до відповідальності; внести на розгляд Верховної Ради України вмотивовану пропозицію відповідно до статті 8 Регламенту Верховної Ради України про дострокове звільнення з посади керівника Апарату Верховної Ради України з мотивів неналежного виконання ним власних обов'язків.

Листом № 05-2/6-34(40640) від 20 лютого 2015 року за підписом керівника Апарату Верховної Ради України - Зайчука В.О. надано відповідь на депутатське звернення ОСОБА_4 №111-дз від 13 лютого 2015 року, яку передано позивачу 23 лютого 2015 року.

Також, судами встановлено, що ОСОБА_4 було надіслано депутатське звернення керівнику Апарату Верховної Ради України про надання інформації щодо надходження кореспонденції на його ім'я від Президента України та Голови Верховної ради України.

Згідно відповіді керівника Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної Ради України В. Миронова № 12/5-122 від 13 березня 2015 року за період з 01 лютого 2015 року по 13 березня 2015 року на адресу ОСОБА_4 у Верховній Раді України не надходило жодної кореспонденції від Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б.

04 червня 2015 року позивачу надійшла відповідь на депутатське звернення № 111-дз від 13 лютого 2015 року за підписом Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. за № 01-3/140 (135413) від 02 червня 2015 року.

Вважаючи, дії відповідача по наданню відповіді на звернення позивача з порушенням вимог статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України» протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 на його запит від 13 лютого 2015 року відповідачем надано відповідь лише 02 червня 2015 року, тобто з порушенням строків, встановлених частиною 2 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України», а тому дії відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді на депутатське звернення є протиправними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат у порядку, встановленому законом звертається із депутатським запитом або депутатським зверненням до Президента України, органів Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності у порядку, передбаченому цим Законом і законом про регламент Верховної Ради України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту його одержання розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення, з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.

Вмотивована відповідь на депутатське звернення повинна бути надіслана народному депутату не пізніш як на другий день після розгляду звернення. Відповідь надається в обов'язковому порядку і безпосередньо тим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, до якого було направлено звернення, за підписом його керівника чи посадової особи, керівником підприємства, установи та організації, об'єднання громадян, крім випадків, установлених цим Законом (частини 4 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України»).

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, предметом депутатського звернення позивача №111-дз від 13.02.2015 року, адресованого Голові Верховної Ради України, було призначення службового розслідування відносно осіб, винних у неналежній реєстрації законопроектів і порушенні Регламенту Верховної Ради України та внесення на розгляд Верховної Ради України вмотивованої пропозиції про дострокове звільнення з посади керівника Арарату Верховної Ради України з мотивів неналежного виконання ним власних посадових обов'язків.

В той же час, згідно наданої позивачу відповіді від 20 лютого 2015 року, дане звернення за дорученням Голови Верховної Ради України розглянуто керівником Апарату Верховної Ради України Зайчуком В.О., тобто особою, дії якої були предметом оскарження у вказаному депутатському зверненні та щодо якої ставилось питання про його звільнення із займаної посади.

Таким чином, беручи до уваги поставлені у зверненні питання, а також те, що відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» пропозицію про звільнення керівника Апарату Верховної Ради України може подати саме Голова Верховної Ради України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач повинен був особисто надати відповідь на депутатське звернення позивача №111-дз від 13 лютого 2015 року.

З огляду на те, що ОСОБА_4 на його запит від 13 лютого 2015 року відповідачем було надано відповідь лише 02 червня 2015 року, тобто з порушенням встановлених частиною 2 статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України» строків, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про протиправність дій відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді на депутатське звернення.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, а тому є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало