Справа № 817/81/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"19" травня 2016 р. Справа № 817/81/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

представника відповідача: Скіданової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення нароботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Рівненської митниці ДФС від 30 грудня 2015 року № 317-к "Про звільнення ОСОБА_3.", поновлення ОСОБА_3 на посаді державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС з 30 грудня 2015 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2015 року по день фактичного поновлення на роботі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник позивача ОСОБА_4, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 12.05.2015 року перебував на посаді державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС та мав спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу (а.с.64, 83).

Згідно графіка чергувань змін по митному посту "Удрицьк" на грудень 2015 року заступив на чергування з 10:00 год. 24 грудня по 10:00 год. 25 грудня 2015 року (а.с.51, 54).

24 грудня 2015 року о 13:30 год. ОСОБА_3 було затримано в порядку пункту 1 частини 1 статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину - незаконне отримання неправомірної вигоди у розмірі 800 грн. за безмитне перевезення товарів із Республіки Білорусь, без оформлення відповідних документів. З цього часу із позивачем проводились слідчі дії. ОСОБА_3 був підданий детальному огляду. Під час огляду ні у самого позивача, ні у його особистих речах, алкогольних напоїв виявлено не було. Після проведення слідчих дій, того ж дня, ОСОБА_3 був доставлений до військової прокуратури Рівненського гарнізону і слідчим військової прокуратури був направлений на медичний огляд на предмет алкогольного або наркотичного сп'яніння. 25 грудня 2015 року о 02:30 год. фахівцями КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" Рівненської обласної ради ОСОБА_3 було обстежено та встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Дані обставини стверджені протоколами огляду місця події та затримання позивача від 24.12.2005 року, направленням № 4234 на медичний огляд на предмет виявлення ознак алкогольного чи наркотичного сп'яніння від 24.12.2005 року, актом № 2468 медичного огляду і висновком щодо результатів медичного огляду від 25.12.2015 року (а.с. 18-23, 35-38).

Наказом від 30.12.2015 року № 317-к ОСОБА_3 звільнено з посади державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС з 30 грудня 2015 року за появу на роботі в нетверезому стані за пунктом 7 статті 40 КЗпП України (а.с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що дослідженими судом доказами та встановленими обставинами підтверджено правомірність дій відповідача при звільненні позивача з роботи за пунктом 7 статті 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Судом встановлено, що позивач, заступивши у встановленому порядку на роботу, час якої становив з 10:00 год. 24 грудня до 10:00 год. 25 грудня 2015 року, перебував на роботі у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено відповідним медичним висновком. При цьому сам позивач у позовній заяві не заперечує факту вживання ним алкогольних напоїв 24 грудня 2015 року, пояснюючи це своїм психологічним станом після затримання його правоохоронними органами за підозрою у скоєнні злочину.

Доводи позивача про те, що він вжив алкогольні напої після його затримання і у зв'язку з цим не перебував на роботі суд до уваги не приймає, оскільки його робочий час в період вживання алкогольних напоїв та встановлення стану алкогольного сп'яніння не закінчився, а затримання за підозрою у скоєнні злочину не може звільняти позивача від відповідальності за перебування на роботі в нетверезому стані.

Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи позивача про вживання алкогольних напоїв після затримання, оскільки під час огляду місця події, огляду самого позивача та його речей алкогольних напоїв виявлено не було. В подальшому, з 13:30 год. 24 грудня 2015 року позивач був затриманим в порядку статті 208 КПК України та перебував під постійним наглядом працівників правоохоронних органів до обрання йому запобіжного заходу 27 грудня 2015 року. Данні обставини виключали можливість позивача придбати та вжити алкогольні напої в період з 13:30 год. 24 грудня 2015 року, тобто з моменту затримання до 02:30 год. 25 грудня 2015 року, до моменту освідування на стан алкогольного сп"яніння.

Твердження апелянта про те, що алкогольні напої він вжив пізно ввечері 24 грудня 2015 року після затримання під час доставки його від митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС до військової прокуратури Рівненського гарнізону спростовуються також і показами свідка ОСОБА_7, який будучи допитаний в суді апеляційної інстанції повідомив, що він працює оперативним працівником податкової міліції ГУ ДФС у Рівненській області та 24.12.2015 року приймав участь у проведенні слідчих дій на митному посту "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС. Під час затримання державного інспектора ОСОБА_3. та подальшого проведення із ним слідчих дій, у ОСОБА_3 були наявні ознаки алкогольного сп"яніння такі як: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, агресивна поведінка. В подальшому, після завершення проведення із затриманим ОСОБА_3 слідчих дій на митному посту "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС він особисто, разом із іншими оперативними працівниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 доставляли затриманого ОСОБА_3, автомобілем, до військової прокуратури Рівненського гарнізону, а звідти до медичного закладу для проведення затриманому ОСОБА_3 освідування на стан алкогольного сп"яніння, та доставили затриманого до ізолятора тимчасового утримання Рівненського відділу поліції. Весь цей час затриманий ОСОБА_3 перебував під постійним наглядом його та його колег, алкогольних напоїв не вживав.

У судовому засіданні також було переглянуто відеозапис затримання ОСОБА_3 Даний відеозапис було проведено свідком ОСОБА_7 та підтверджує дані ним покази.

За таких обставин доводи позивача про те, що він не перебував на роботі в нетверезому стані 24 грудня 2015 року є безпідставними та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

Суд відхиляє доводи апелянта про те, що освідчення його на стан алкогольного сп'яніння проводилось з порушенням вимог постанови КМ України від 17.12.2008 року Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2005 №1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дані нормативно-правові акти прийняті на виконання вимог статті 266 КпАП України і регулюють правовідносини у сфері безпеки дорожнього руху та правила освідчення водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння з метою притягнення їх до адміністративної відповідальності. А тому на спірні правовідносини дія вказаних постанови КМ України та Інструкції не поширюється.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта про порушення при його звільненні вимог статті 43 КЗпП України, а саме звільнення без згоди первинної профспілкової організації.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Позивач є працівником органу Державної фіскальної служби. Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу, затвердженого постановою КМ України від 21 травня 2014 року №236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. За таких обставин розірвання з позивачем трудового договору з підстав, передбачених пунктом 7 статті 40 КЗпП України не потребує попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_3

Також судом встановлено, що до прийняття рішення про звільнення позивача відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. Однак при цьому суд враховує доводи відповідача про неможливість отримати такі пояснення через те, що позивач до 30 грудня 2015 року був відсутній на роботі та не відповідав на телефонні дзвінки посадових осіб Рівненської митниці ДФС.

Крім того, суд вважає, що ця обставина не може бути самостійною підставою для скасування наказу про звільнення з роботи.

Дисциплінарне стягнення до позивача застосовано уповноваженим органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника та у встановлений статтею 148 КЗпП України строк. Відповідачем при прийнятті оспорюваного наказу враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, який 12.03.2015 року притягувався до дисциплінарної відповідальності (а.с. 73).

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких грунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваного наказу Рівненської митниці ДФС від 30 грудня 2015 року №317-к "Про звільнення ОСОБА_3." - доказана повністю.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34100

представник позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця Державної фіскальної служби України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

- ,