Справа № 607/5205/16-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2016 Справа №607/5205/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого-судді Стельмащука П.Я.,

- секретаря Гудими Н.І.

- за участю представника позивача Гаврилюк З.Б.

- відповідача - ОСОБА_1 (ОСОБА_1),

- представника відповідача - адвоката Павловського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом управління державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд постановити рішення, яким видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в ході перевірки встановлено, що 25.11.2014 громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в»їхав на територію України через КПП „Бориспіль" за паспортним документом серії НОМЕР_1, виданим 08.08.2014 терміном дії до 07.08.2024, з приватною метою. Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 покидав територію України 10.06.2015р. через КПП «Харків» та знову в»їхав на територію України 13.06.2015р. через КПП «Харків-пасажирський». Підпунктом 2 пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012р. №150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в»їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в»їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. На підставі відміток про перетин державного кордону в паспортному документі ОСОБА_1, встановлено, що на час виявлення посадовими особами Тернопільського міського відділу УДМС у Тернопільській області, а саме 29.07.2015р., дана особа перебуває в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів. Просять суд врахувати, той факт, що відповідач не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Тернопільській області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства. 29.07.2015 УДМС у Тернопільській області було прийняте рішення № 59 про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, яким останнього зобов'язано покинути територію України до 26.08.2015р. 29.07.2015р. відповідач особистим підписом засвідчив, що його повідомлено про прийняття рішення про його примусове повернення з України, роз'яснено права та обов'язки, зобов'язано не пізніше 26.08.2015р. самостійно залишити територію України, а також останньому надано вичерпну інформацію про наслідки невиконання вищевказаного рішення. Рішення не оскаржувалось. На підставі листа від 15.09.2015р. вих. № 043-10452/0/6-15 Адміністрації Державної прикордонної служби України отриманого УДМС у Тернопільській області 21.09.2015р. встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виїхав за межі території України, тобто відповідач рішення про примусове повернення з України від 29.07.2015 № 59 не виконав. У зв'язку із ухиленням відповідача від виконання рішення про повернення із України, відсутністю законних підстав для перебування відповідача на території України, позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, а також подав суду заяву про те, що зобов»язується покинути територію України до 24.05.2016року.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.11.2014 громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в»їхав на територію України через КПП „Бориспіль" за паспортним документом серії НОМЕР_1, виданим 08.08.2014 терміном дії до 07.08.2024, з приватною метою. Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 покидав територію України 10.06.2015р. через КПП «Харків» та знову в»їхав на територію України 13.06.2015р. через КПП «Харків-пасажирський».

За порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510, 00 грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 29.07.2015р.

29.07.2015р. УДМС у Тернопільській області було прийняте рішення № 59 про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, яким останнього зобов'язано покинути територію України до 26.08.2015р.

29.07.2015р. відповідач особистим підписом засвідчив, що його повідомлено про прийняття рішення про його примусове повернення з України, роз'яснено права та обов'язки, зобов'язано не пізніше 26.08.2015р. самостійно залишити територію України, а також останньому надано вичерпну інформацію про наслідки невиконання вищевказаного рішення.

На підставі листа від 15.09.2015 вих. № 043-10452/0/6-15 Адміністрації Державної прикордонної служби України отриманого УДМС у Тернопільській області 21.09.2015 встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виїхав за межі території України, тобто відповідач рішення про примусове повернення з України від 29.07.2015 № 59 не виконав.

Таким чином, відповідач перебуває на території України незаконно. Разом з тим, при наданні пояснень ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував причин порушення законодавства України в міграційній сфері.

Так, згідно з ч. 4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Встановлені судом обставини, а саме відсутність у громадянина Республіки Узбекистан близьких родичів на території України, постійного джерела існування, свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки відповідач ухиляється та є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що буде ухилятися і в майбутньому від самостійного та добровільного залишення території України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач в позовній заяві просить звернути постанову суду до негайного виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Зважаючи на тривале незаконне перебування відповідача на території України та нічим не обґрунтоване невиконання ним рішення ДМСУ про повернення, суд вважає за можливе звернути постанову до негайного виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7-14, 50, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 183-5, 256 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Звернути постанову суду до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий П.Я.Стельмащук