Справа № 333/2498/16-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/2498/16-ц
Пр. № 2-а/333/99/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, зобов'язання відновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, зобов'язання відновити виплату пенсії, в якому зазначила, що з 26.06.2007 р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України, їй призначено пенсію по інвалідності, як інваліду III групи загального захворювання, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV. На час призначення пенсії по інвалідності (у 2007р.) і на даний час є посадовою особою місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 р. відповідач припинив виплату їй пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VІІІ. Вона звернулася до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя з проханням поновити йому виплату зазначеної пенсії саме з 01.01.2016 р. УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя відмовило їй листом від 06.05.2016 р. № 98/К-9, з посиланням на ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та повідомило про те, що оскільки вона працює посадовою особою місцевого самоврядування, то з 01.01.2016 р. їй зупинено виплату пенсії по інвалідності, до абзацу другого частини першої ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені, підстав для поновлення виплати пенсії на теперішній час немає. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати їй пенсії з 01.01.2016 р. незаконними, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.01.2016 р. Зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії, як інваліду III групи загального захворювання та повернути судові витрати.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала на підставах, викладених у ньому та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала суду письмові заперечення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Предметом позову є оскарження рішення пенсійного органу від 06.05.2016 р. № 98/К-9, щодо призупинення виплати позивачу пенсії по інвалідності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та їй призначено пенсію по інвалідності, як інваліду III групи загального захворювання, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV.

З 2001 року позивач працює на посаді юриста Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, а з 2011 р. працює на посаді начальника відділу адміністративно-правової роботи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району (є посадовою особою місцевого самоврядування), що підтверджується трудовою книжкою.

З 01.01.2016 р. відповідач припинив виплату пенсії по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р .№ 213-VIIІ, у зв'язку з чим вона звернулася до відповідача з проханням поновити неправомірно зупинену виплату пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя від 06.05.2016 р. № 98/К-9, позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії та зазначено, що з 01.01.2016 року вона перебуває на посаді державного службовця, виплата пенсії їй не проводиться у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, яким статтю 37 Закону України «Про державну службу» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Підстав для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року відсутні.

Згідно ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то в період з 01 квітня 2016 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 01 квітня 2016 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачці було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон №213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2016 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим передбачені ч. 7 ст. 21 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.01.2016 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 січня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що при поданні адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №133 від 10.05.2016 року та квитанцією №140 від 24.05.2016 року.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, зобов'язання відновити виплату пенсії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.01.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя відновити з 01.01.2016 року виплатуОСОБА_1 пенсію, як інваліду III групи загального захворювання, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, як інваліду ІІІ групи, у подальшому протягом усього часу існування у неї інвалідності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 грн.20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова