Справа № 743/564/16-а
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/564/16-а
Провадження №: 2-а/743/59/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Шевченко Ю.О.

з участю представників позивача Климіша І.О., Бабак В.О.

відповідача ОСОБА_3

перекладачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка - ОСОБА_3, про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Управління ДМС України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом про видворення за межі території України громадянина ДСР Шрі-Ланка - ОСОБА_3, зазначивши, що відповідач, знаходиться на території України без документів на право проживання і не являється особою, котра потребує додаткового захисту. У зв'язку з порушенням порядку перебування в Україні відповідач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст.203 КУпАП і його було зобов'язано повернутися в країну походження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 від виконання рішення про примусове повернення в країну походження відмовився, позивач просить затримати його з метою ідентифікації та примусово видворити за межі України.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що втратив документи, посвідчуючі його особу, а Шрі-Ланку він покинув у зв"язку зі скрутним матеріальним становищем. ОСОБА_3 не піддавався переслідуванню в країні походження через релігійні або політичні переконання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Викладене підтверджується як поясненнями відповідача, так і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2013 року громадянин Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_3 вперше звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до УДМС України в Чернігівській області.

12.12.2013 року УДМС України в Чернігівській області відносно відповідача прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через відсутність підстав, передбачених п.п. 1, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Вказане рішення було оскаржено відповідачем до Чернігівського окружного адміністративного суду, постановою якого від 14.01.2014 року в задоволенні вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України, у відкритті касаційного провадження, за скаргою ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року у справі за його позовом до УДМС України в Чернігівській області про скасування наказу №154 від 12.12.2013 року, відмовлено.

Постановою серії ПН МЧГ 014640 від 30.01.2015 року, щодо відповідача було застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП у виді штрафу, в розмірі 510 грн.

30.01.2015 року УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_3 та зобов'язано його покинути територію України в термін до 07.02.2015 року.

Вказане рішення відповідачем не виконано.

04.02.2015 року відповідач повторно звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до УДМС України в Чернігівській області.

26.10.2015 року рішенням позивача відповідачеві в задоволенні його звернення було відмовлено.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 року, в задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення про відмову у наданні йому статусу біженця, було відмовлено.

Постановою серії ПН МЧГ 021019 від 06.04.2016 року, відповідача повторно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Постанова про застосування адміністративного стягнення відповідачем не оскаржувалась.

19.05.2016 року УДМС України в Чернігівській області повторно прийняло рішення про примусове повернення ОСОБА_3 та зобов'язало його покинути територію України в термін до 29.05.2016 року.

Відповідач від підпису та виконання вказаного рішення відмовився.

Згідно ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

У відповідності до п.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Пунктом 26 Постанови Пленуму ВАС України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.13 Закону України «Про імміграцію».

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть, на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як слідує з пояснень відповідача, він не піддавався переслідуванню на батьківщині з приводу політичних чи релігійних переконань, його життю, свободі та здоров"ю нічого не загрожувало.

Таким чином, підстав для визнання ОСОБА_3 біженцем, або особою, котра потребує додаткового захисту, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням того факту, що відповідач перебуває в Україні незаконно, позов УДМС підлягає задоволенню.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.256 КАС України, постанова підлягає негайному виконанню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5, ч.2 ст.256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Допустити постанову до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк, з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25.05.2016 року.

Суддя Жовток Є.А.