Справа № 2а-5881/09/0570
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року справа № 2а-5881/09/0570

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г. , Жаботинської С.В.

За участі секретаря судового засідання Борисова А.А.

За участі позивача ОСОБА_4 (особисто)

За участі представника відповідача 2 - державного реєстратора відділу державної реєстр рації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради Гаврилова Г.О. (на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 р. у справі № 2а-5881/09/0570 (головуючий І інстанції Козаченко А.В.) за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації", відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансмарі" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся 10 квітня 2009 року до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації в якому просив визнати незаконними дії відповідача стосовно відмови в реєстрації права власності на квартиру відповідно до договору іпотеки від 17 лютого 2005 року; зобов'язати відповідача зареєструвати за позивачем право власності на 16/100 частини нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 326,6 кв.м за договорами іпотеки від 17 лютого 2005 року реєстраційні №№ 295 та 296, посвідчених нотаріусом Танаджи Г.Г. (а.с. 2-4).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2009 року позов ОСОБА_4 до Комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації" задоволено, визнано дії протиправними Комунального підприємства Маріупольське бюро технічної інвентаризації про відмову ОСОБА_4 у реєстрації права власності на 16/100 частки нежитлового приміщення площею 326,6 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 відповідно до говорів іпотеки від 17 лютого 2005 року, що укладені між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРІ». Зобов'язано Комунальне підприємство Маріупольське бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 16/100 частки нежитлового приміщення площею 326,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки від 17 лютого 2005 року, відповідно до договору іпотеки від 17 лютого 2005 року, що укладені між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРІ» (а.с.33-36 т.1).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року частково задоволено апеляційну скаргу ліквідатора банкрута Новікова Михайла Валентиновича, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2009 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до Комунального підприємства Маріупольське бюро технічної інвентаризації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 177-180 т.1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2009 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 270-276 т.1).

Скасовуючи попередні судові рішення, Вищий адміністративний суду України в ухвалі від 09 квітня 2015 року крім іншого зробив висновок про те, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову є передчасним з огляду на те, що право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у випадку, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. На такі обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув та не перевірив, чи подавалася відповідачу завірена в установленому порядку копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю, зі стислим змістом порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, документ, який підтверджує сплив тридцяти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. При новому розгляді справи суду першої інстанції слід більш повно встановити обставини справи з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції та у залежності від встановленого вирішити спір. (а.с. 275-276 т.1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмарі» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено (а.с. 07-99 т.2).

Не погодившись з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року позивач подав апеляційну скаргу в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права неповне та помилкове встановлення фактичних обставин справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом не мотивовано судове рішенням нормами матеріального права, а саме якою нормою права передбачено обов'язок позивача надавата до БТІ для реєстрації права власності за договором іпотеки копію письмової вимоги про усунення порушень зобов'язання, а є тільки посилання на ухвалу ВАСУ від 09 квітня 2015 року. В ухвалі ВАСУ від 09 квітня 2015 року така вимога обґрунтована «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» № 7/5 від 07 лютого 2002 року. Дійсно п.2.7 Тимчасового положення № 7/5 передбачає для реєстрації права власності на підставі застереження в договорі іпотеки, що реєстратору в БТІ необхідно надати вимогу та докази її відправки іпотекодавцю. Апелянт наполягає на тому, що вказана норма була введена в дію п.2.2 Тимчасового положення тільки 17 лютого 2010 року рішенням Міністерства юстиції № 324/5, при цьому відмова БТІ яка оскаржується, від 29 грудня 2008 року. Крім того, в доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції мотивував своє рішення листом БТІ від 28 вересня 2015 року, в якому зазначено, що позивач звертався до БТІ 12.05.2009 року, а 19.05.2009 року БТІ надало відмову в реєстрації, але спірним у даній справі є саме рішення БТІ від 29 грудня 2008 року. Апелянт крім іншого в доводах апеляційної скарги звернув увагу суду на те, що відмова БТІ в реєстрації права власності від 29 грудня 2008 року була мотивована тим, що за договорами іпотеки право власності не реєструється, оскільки це не передбачено Тимчасовим положенням 7/5, вимога була передана до БТІ разом з пакетом документів в іншому випадку відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація була б призупинена та наданий строк для надання недостатніх документів.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача 1 - Маріупольське БТІ в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Судова колегія звертає увагу на те, що однією з підстав відмови в задоволенні позовних вимог, був висновок суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання по суті даного спору функцію щодо реєстрації права власності на об'єкти нерухомості здійснює територіальний орган Укрдержреєстру, натомість позовних вимог у контексті даного спору до відповідного територіального підрозділу Укрдержреєстру позивачем не заявлено, а зазначений відповідач взагалі не наділений повноваженням щодо реєстрації об'єктів нерухомого майна. Отже суд першої інстанції в порушення вимог ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішив питання процесуального правонаступництва.

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року та від 18 травня 2016 року було допущено на стадії апеляційного розгляду справи часткове процесуальне правонаступництво, а саме залучено до участі в справі в якості другого відповідача відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради.

В судове засіданні представник другого відповідача з'явився, просив судове рішення ухвалити на розсуд суду.

Представник третьої особи -ТОВ «ТРАНСМАРІ» в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.

17 лютого 2005 року між ОСОБА_4 (позикодавець та іпотекодержатель) та ТОВ "ТРАНСМАРІ" (позичальник, боржник та іпотекодавець) укладені договори позики-іпотеки ВСА № 123627 та ВСА № 123625 (а.с. 7-15).

Предметом зазначених договорів є передання іпотекодавцем в іпотеку 11/100 частки нежилого приміщення площею 223,1 кв. м. по АДРЕСА_1 та 5/100 частки нежитлового приміщення площею 103,5 кв.м. по АДРЕСА_1 тобто в цілому 16/100 частки нежитлового приміщення загальною площею 326,6 кв. м. за вказаною адресою на забезпечення виконання зобов'язання перед іпотекодержателем з повернення йому позики, отриманої позичальником.

У вказаних договорах містяться застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно із якими сторони вирішили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснено шляхом позасудового врегулювання на підставі цього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя без укладання про це окремого договору за трьома способами (п. 5.1 договорів).

Одним із способів забезпечення виконання основного зобов'язання у разі його не виконання боржником є передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотеко держателя. Договір іпотеки у цьому випадку є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки у відповідності до статті 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Отже невиконання боржником (іпотекодавцем) вимоги іпотекодержателя протягом 30 днів, останній з 31 дня після направлення вимоги має право на виконання основного зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені сторонами у договорі про іпотеки, у тому числі й шляхом передачі права власності на майно, яке є предметом іпотеки.

ОСОБА_4 звертався до КП "Маріупольське БТІ" для реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі договорів іпотеки від 17 лютого 2005 року, але рішенням реєстратора КП "Маріупольське БТІ" від 29 грудня 2008 року йому відмовлено у реєстрації договорів іпотеки, оскільки в переліку правовстановлюючих документів, які є підставою для реєстрації права власності, відсутні договори іпотеки.

В обґрунтування своєї відмови відповідач послався на Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07 лютого 2002 року № 7/5.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 02 грудня 2008 року ОСОБА_4 звернувся до Маріупольського БТІ з заявою встановленого зразка відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності не нерухоме майно та просив зареєструвати право власності на 16/100 частки нежилого приміщення в АДРЕСА_1 що належить ТОВ «Трансмарі» за договором купівлі-продажу від 26 січня 2005 року. До заяви додано два договори іпотеки від 17 лютого 2005 року № 295 № 296, вимога про усунення порушень від 17 серпня 2007 року, поштова квитанція про відправку цінного листа ТОВ «Трансмарі» від 17.08.2007 року, опис вкладення в цінний лист від 17.08.2007 року. 02 грудня 2008 року заяву прийнято представником БТІ м. Маріуполя -Бухало О.В. відповідно до розписки (а.с. 107- 108 т.2) та 29 грудня 2008 року вказані документи згідно з переліком повернуто ОСОБА_4 разом з рішенням реєстратора від 29 грудня 2008 року, яке є спірним у даній справі. (а.с. 144 т.2). Як свідчить корінець листа Укрпошти, цінний лист було направлено 17.08.2007 року на адресу ТОВ «Трансмарі» м. Київ вул. Магнітогорська 1/308. Разом з тим доказів отримання вказаної вимоги ТОВ «Трансмарі» позивач не надав як БТІ під час звернення з відповідною заявою, так і суду апеляційної інстанції. В суді апеляційної інстанції апелянт наголошував на тому, що Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, на час звернення з відповідною заявою про державну реєстрацію не передбачав обов'язок іпотекодержателя надавати державному реєстратору (БТІ) докази отримання вимоги іпотекодавцем.

З вказаними доводами судова колегія не погоджується з урахуванням наступного. Як вже вказувалось раніше, позивач просив зареєструвати за ним право власності на нерухоме майно на підставі договорів позики-іпотеки від 17 лютого 2005 року. Отже до спірних правовідносин необхідно застосовувати вимоги Закону України «Про іпотеку», який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки у разі, коли вимога отримана іпотекодавцем (оскільки строк її виконання обчислюється з моменту отримання). Це також означає, що іпотекодержатель має довести не тільки факт надсилання, а й отримання вимоги. Викладене означає, що ОСОБА_4 не дотримався законодавчої вимоги про подання Реєстратору документа, який підтверджує завершення строку на усунення порушень, оскільки не довів отримання вимоги іпотекодавцем.

Зазначене доводить той факт, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача зареєструвати право власності на предмет іпотеки, а саме на нежитлове приміщення, не підлягають задоволенню навіть з урахуванням того, що підставою відмови в спірному рішенні від 29 грудня 2008 року було посилання відповідача на відсутність договорів іпотеки як підстави для реєстрації права власності. З цього приводу судова колегія вважає невірним посилання БТІ на відсутність в переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності, договорів іпотеки, оскільки вказане протирічить ст. 19 Закону України № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого договір іпотеки. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в постанові 21-131а11.

Приймаючи до уваги той факт, що висновки суду першої інстанції в постанові від 08 грудня 2015 року ґрунтувались на оцінках листа Маріупольського БТІ від 28.09.2015 року № 249, наданого на виконання ухвали від 19.08.2015 року , щодо звернення ОСОБА_4 до Маріупольського БТІ 12 травня 2009 року, а спірним у даній справі є рішення від 29.12.2008 року, а не рішення від 19.05.2009 року (на чому правильно наполягав апелянт в доводах апеляційної скарги) то судова колегія вважає мотиви з яких суд прийшов до висновку щодо відмови в позові є помилковими, отже мотивувальна частина постанови підлягає зміні на підставі ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, з мотивів викладених судом апеляційної інстанції. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. 195, 196, 197, 198, 200, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 р. у справі № 2а-5881/09/0570 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину постанови Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 р. у справі № 2а-5881/09/0570 з мотивів викладених судом апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі 2а-5881/09/0570 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 23 травня 2016 року.

Головуючий суддя Васильєва І.А.

Судді Казначеєв Е.Г.

Жаботинська С.В.