Справа № 490/1306/16-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/1306/16-а
н/п 2-а/490/393/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.

при секретарі Шевельовій Я.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до виконкому м. Миколаєва, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, третьої особи ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3В.( Панкова ) звернулась до адміністративного суду з позовом до виконкому Миколаївської міської ради та Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з вимогами про: 1) скасування рішення Миколаївської міської ради від 24.07.2014 року №42/45 про надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 974 кв.м.; 2) скасування незаконної реєстрації, запису про реєстрацію в реєстрі майнових прав громадян вже скасованого свідоцтва за ОСОБА_4В по БТІ, Реєстраційній службі та повернення реєстрації будинку по вул. Молдавська, 2 в м. Миколаєві за ОСОБА_5 до 1992 р., яка зареєстрована - в БТІ в 1990 р., а з 1992 р. за ОСОБА_6, який помер в 2010 році, та відновити позивачку в правах на спадок її бабусі та батька, зареєструвати за нею майно, яке повинно перейти у спадок; 3) зобов'язання Нотаріуса та Реєстраційну службу зареєструвати право власності на будинок №2 по вул. Молдавській у м. Миколаєві за ОСОБА_7 і видати свідоцтво на право власності на спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 4) ухвалення судового рішення, в якому зазначити, що скасоване свідоцтво на право власності на ім'я ОСОБА_4 підлягає вилученню та скасуванню реєстрації в Реєстрі майнових прав громадян без права відновлення (скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 2005 року); 5) відновлення реєстрації майнових прав за ОСОБА_8 до 1992 р., а з 1992-2010 р. - поновити реєстрацію за ОСОБА_6; 6) проведення реєстрації права власності на будинок, який знаходиться за адресою: вул. Молдавська,2, м. Миколаїв, за ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 в 2010; 7) визнання незаконною (безпідставною) відмову Державної реєстраційної служби в виконанні своїх обов'язків про внесення достовірних відомостей до реєстрів майнових прав, які фальсифіковані та продовжується шахрайство і підробка документів на користь зацікавлених осіб; 8) зобов'язання Нотаріуса та Реєстраційну службу зареєструвати право власності на будинок по вул. Молдавська, 2 в м. Миколаєві за ОСОБА_3 та видати свідоцтво про право власності на спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 9) вилучити скасоване свідоцтво про право власності на дім та на землю на ім'я ОСОБА_4 та накласти арешт на майно ОСОБА_4; 10) відшкодувати матеріальні та моральні збитки, спричинені судом, МБТІ, Міськвиконкомом, Реєстраційною службою.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2015 року закрито провадження щодо позовних вимог:1) скасування незаконної реєстрації, запису про реєстрацію в реєстрі майнових прав громадян вже скасованого свідоцтва за ОСОБА_4 по БТІ, Реєстраційній службі та повернення реєстрації будинку по вул. Молдавська, 2 в м. Миколаєві за ОСОБА_5 до 1992 р., яка зареєстрована - в БТІ в 1990 р., а з 1992 р. за ОСОБА_6, який помер в 2010 році, та відновити позивачку в правах на спадок її бабусі та батька, зареєструвати за нею майно, яке повинно перейти у спадок; 2) зобов'язання Нотаріуса та Реєстраційну службу зареєструвати право власності на будинок №2 по вул. Молдавській в м. Миколаєві за ОСОБА_7 і видати свідоцтво на право власності на спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 3) ухвалення судового рішення в якому зазначити, що скасоване свідоцтво на право власності на ім'я ОСОБА_4 підлягає вилученню та скасуванню реєстрації в Реєстрі майнових прав громадян без права відновлення (скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 2005 року); 4) відновлення реєстрації майнових прав за ОСОБА_5 до 1992 р., а з 1992-2010 р. - поновити реєстрацію за ОСОБА_6; 5) проведення реєстрації права власності на будинок, який знаходиться за адресою: вул. Молдавська, 2, м. Миколаїв, за ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 в 2010; 6) визнання незаконною (безпідставною) відмову Державної реєстраційної служби в виконанні своїх обов'язків про внесення достовірних відомостей до реєстрів майнових прав, які фальсифіковані та продовжується шахрайство та підробка документів на користь зацікавлених осіб; 7) зобов'язання Нотаріуса та Реєстраційну службу зареєструвати право власності на будинок по вул. Модавська, 2 в м. Миколаєві за ОСОБА_3 та видати свідоцтво про право власності на спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Закрито провадження в частині позовних вимог: 1) вилучити скасоване свідоцтво про право власності на дім та на землю на ім'я ОСОБА_4 та накласти арешт на майно ОСОБА_4; 2) відшкодування матеріальних та моральних збитків, спричинених судом, МБТІ, Реєстраційною службою м. Миколаєва, оскільки ці вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року адміністративну справу №814/1905/15 за позовом ОСОБА_3 до міськвиконкому Миколаївської міської ради про скасування рішення Миколаївської міської ради від 24.07.14 року №42/45 про надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 974 кв.м.; та відшкодування матеріальних та моральних збитків, спричинених Міськвиконкомом, передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до міськвиконкому Миколаївської міської ради в частині скасування рішення Миколаївської міської ради від 24.07.14 року №42/45 про надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 974 кв.м. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 ( Панкової ) до виконкому м. Миколаєва, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, третьої особи ОСОБА_4 про скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди- залишено без розгляду.

ОСОБА_3 змінила прізвище на Панкову у зв*язку зі вступом до шлюбу 07.11.2014 року.

Позивач до судового засідання не з*явилась.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з врахуванням наданих уточнень.

Представник відповідача до судового засідання не з*явився, просив про розгляд справи у їх відсутність.

Представник Державної реєстраційної служби Миколаївського управління юстиції до судового засідання не з*явився, просив про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи- Карцев М.С. вважав, що справа підлягає розгляду з прийняттям уточнених позовних вимог.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з*явились.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно з частиною другою ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1, п.п. 8,9,10 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст.15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України , особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до роз*яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (п. 7 ч.2), спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI"Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

За правилами ст. 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв*язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, ст. 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зазначена стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичні особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб*єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб*єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов*язковий, односторонній).

До суб*єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради, органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи, посадові або службові особи вказаних державних органів.

Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв*язку з прийняттям зазначеними суб*єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Спір про відшкодування завданої шкоди у вигляді моральних та матеріальних збитків ОСОБА_3В.( Панкової ) з Міськвиконкому, фактично є спором, який є наслідком захисту порушеного права, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідає роз*ясненням Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( п.16-1).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі , якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, та аналізу законодавчих норм, суд приходить до висновку, що спірні відносини між сторонами в даній справі не належать до юрисдикції адміністративних судів, а повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.За такого, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3В.( Панкової ) до міськвиконкому Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальних та моральних збитків слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до міськвиконкому Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальних та моральних збитків, по справі за адміністравтиним позовом ОСОБА_3 до виконкому м. Миколаєва, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, третьої особи ОСОБА_4 про скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Н.П. Черенкова