Справа № 826/21911/15
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/53062/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Шведа Е.Ю.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги Національного банку України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») пред'явило позов до Національного банку України про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача від 08 вересня 2015 року № 502-р «Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ «Банк Михайлівський».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Національного банку України від 08 вересня 2015 року № 502-р «Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський».

09 листопада 2015 року, до початку апеляційного розгляду справи, позивачем було подано заяву про відмову від адміністративного позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року заяву ПАТ «Банк Михайлівський» про відмову від адміністративного позову задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року визнано нечинною.

Закрито провадження у справі за адміністративним позовом ПАТ «Банк Михайлівський» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення у зв'язку з відмовою ПАТ «Банк Михайлівський» від адміністративного позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Національний банк України (далі - НБУ), посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню із огляду на наступне.

Судами встановлено, що 09 листопада 2015 року, до початку апеляційного перегляду справи, позивачем було подано заяву про відмову від адміністративного позову.

Відповідачем 19 листопада 2015 року було подано заперечення проти заяви позивача про відмову від позову та заяву про продовження Київським апеляційним адміністративним судом розгляду адміністративної справи № 826/21911/15 за апеляційною скаргою НБУ на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року.

Задовольняючи заяву позивача про відмову від адміністративного позову, суд апеляційної інстанції послався на положення статті 112, 194 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначив, що відмова від позову - це спеціальне процесуальне право позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови не було допущено порушень норм матеріального та процесуального права, повно і правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами, і таким обставинам дано належну правову оцінку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду.

У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно до частин 1, 2 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи.

Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що відмова від позову - це спеціальне процесуальне право позивача.

Відповідно до статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України визначені основні диспозиційні права сторін в адміністративному процесі, до яких і належить право позивача відмовитись від адміністративного позову й у суді апеляційної інстанції, тобто можливість позивача на свій розсуд розпоряджатися своєю позицією щодо предмета позову.

Оскільки відмова позивача від позову на стадії апеляційного розгляду не суперечила закону та не порушувала чиїх-небудь прав, свобод або інтересів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви позивача про відмову від адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національного банку України відхилити, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: