Справа № 305/2674/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/44540/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 7 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства України, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування рішень, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства України (далі - Держсільгоспінспекція), Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (далі -Держсільгоспінспекція в Закарпатській області) про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб відповідачів, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення від 22 липня 2013 року № 00000219 та від 7 жовтня 2013 року № 00000229, скасування приписів від 16 липня 2013 року № 00000433 та від 1 жовтня 2013 року № 00000437, стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 7 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність посадових осіб Держсільгоспінспекції в Закарпатській області. Скасовано постанови головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства Держсільгоспінспекції в Закарпатській області від 22 липня 2013 року № 00000219 та від 7 жовтня 2013 року № 00000229. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та визнання протиправною бездіяльності Держсільгоспінспекції, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у позові та прийняти у цій частині нове рішення - про задоволення позову. Також просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Держсільгоспінспекція та Держсільгоспінспекція в Закарпатській області просили залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час позапланової перевірки, проведеної Держсільгоспінспекцією в Закарпатській області 16 липня 2013 року, виявлено знищення позивачем межових знаків земельної ділянки громадянина ОСОБА_3 За результатами перевірки видано припис від 16 липня 2013 року № 00000433 про усунення порушення земельного законодавства, шляхом відновлення огорожі земельної ділянки та надано 30-ти денний термін щодо усунення даного порушення. Також контролюючим органом винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 22 липня 2012 року № 00000219 за вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 не погодилась із вищевказаним приписом та постановою і оскаржила їх до Держсільгоспінспекції. У відповідь на вказане звернення Держсільгоспінспекція вказала про доручення Держсільгоспінспекції в Закарпатській області постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2013 року № 00000219 скасувати, а справу закрити. Також рекомендовано спірні відносини вирішити у судовому порядку, оскільки Держсільгоспінспекції в Закарпатській області не наділена повноваженнями захищати права, свободи та інтереси осіб в цивільно-правових спорах.

Всупереч вказаному дорученню, на підставі наказу Держсільгоспінспекції в Закарпатській області від 30 вересня 2013 року № 444 головним спеціалістом відділу оперативного контролю Держсільгоспінспекції в Закарпатській області проведено перевірку з приводу виконання припису від 16 липня 2013 року № 00000433. У ході перевірки встановлено, що вимоги припису не виконано. На підставі перевірки видано новий припис від 1 жовтня 2013 року №00000437 про усунення порушення земельного законодавства, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею - 0,0015 га та надано 30-ти денний термін щодо усунення даного порушення. За результатами перевірки винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 7 жовтня 2012 року № 00000229.

Як на підставу для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 посилалась на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів погіршився її стан здоров`я, на підтвердження чого додала суду першої інстанції дві довідки Лікарської амбулаторії с. Кваси. Згідно з даними довідок позивачка зверталась за медичною допомогою в амбулаторію. Однак, в них не зазначено, стосовно якого захворювання (яких симптомів) зверталась позивачка до лікарської установи. Відповідно до змісту позовної заяви позивачка в суму моральної шкоди включила й матеріальні витрати, зокрема витрати на відновлення паркану, правову допомогу з окарження результатів перевірок. Документального підтвердження вказаних витрат позивачкою не надано. До апеляційної скарги було долучено виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 17 лютого 2014 року та зазначено, що позивачка скаржилась на сильну головну біль, запаморочення, шум у вухах, безсоння, біль у серці, серцебиття, дратівливість.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в діях Держсільгоспінспекції судом не виявлено будь-яких порушень, як і не виявлено бездіяльності вказаного органу. Водночас, судом першої інстанції установлено, що Держсільгоспінспекція надавала відповіді на скарги, як позивачки так і її представника, жодні звернення не залишалися поза увагою, а вказаний відповідач вжив залежних від нього заходів реагування.

Відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суди виходили з відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що здоров'я ОСОБА_2 погіршилось внаслідок протиправних дій посадових осіб та з вини відповідачів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до змісту статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оскільки, судами попередніх інстанцій установлено вжиття Держсільгоспінспекцією відповідних заходів на скарги позивача, а ОСОБА_2 у своїх доводах не наводить доводів стосовно того, які саме її права порушено діями чи бездіяльністю Держсільгоспінспекції, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно з абзацом 2 частини п'ятої постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки належні докази наявності причинного зв'язку між протиправними діями посадових осіб відповідача та погіршенням здоров'я позивача відсутні, до суми моральної шкоди позивачем необгрунтовано включено і матеріальні витрати, колегія суддів вважає, що суди правильно відмовили у позові в цій частині.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у своєму рішенні зазначено, що питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 94 КАС України).

Зважаючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню чи зміні не підлягають, колегія суддів не вбачає за можливе змінити розподіл судових витрат, визначений судом першої інстанції.

Керуючись статтями 2201, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 7 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді