Справа № 826/15486/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ К/800/3687/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

суддівОстровича С.Е.
Степашка О.І.
Юрченко В. П.

секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.

представники позивача Рагуліна О. В., Моісеєва С. Ф., Дєєва Ю. В.

представник відповідача Катамай Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі за позовом Державного підприємства «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» (далі - ДП «УПП УЗ») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Солом'янському районі) в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ДП «УПП УЗ» відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року апеляційну скаргу ДП «УПП УЗ» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 вересня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ДП «УПП УЗ» подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

ДПІ у Солом'янському районі проведено позапланову виїзну перевірку ДП «УПП УЗ» з питань дотримання вимог чинного законодавства по фінансово-господарським відносинам з ТОВ "Торг-Інвест", ПОГ "Соломія" ЛООВГО "УСІ", ТОВ "МДК Інвест», ПП «Опал» за період липень, жовтень, листопад, грудень 2014 року. За результатами перевірки складено акт №1993/26-58-22-01 від 24 квітня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.50.2 ст.50, п.138.1 п.п.138.5.1 п.138.5, ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено від'ємного значення об'єкта оподаткування на 20203560,00 грн.; п.198.1, 198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, ст.185, п.200.1, 200.2, п.201.4, п. 201.6 п.201.10 ст.201, п. 189.1 ст.189 Податкового Кодексу України із змінами та доповненнями в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4040713,00 грн., у тому числі за: липень 2014 - 330062,00 грн., жовтень 2014 - 1190562,00 грн., листопад 2014 - 915691,00 грн., грудень 2014 - 1604398,00 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у Солом'янському районі було винесено податкові повідомлення-рішення: № від 25 червня 2015 року, яким збільшено податок на додану вартість в сумі 6061070,00 грн., з них за основним платежем в розмірі 4040713,00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 2020357,00 грн. та № від 25 червня 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 20203560,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом періоду, який перевірявся, ДП «УПП УЗ» мало господарські відносини з ТОВ "Торг-Інвест", ПОГ "Соломія" ЛООВГО "УСІ", ТОВ "МДК Інвест», ПП «Опал». На підтвердження реальності вищезазначених господарських операцій позивачем було надано специфікації, видаткові та податкові накладні, акти приймання-передачі та договори поставки укладені з вищезазначеними контрагентами.

Судами попередніх інстанцій також зазначено, що позивачем не було надано довіреностей, товарно-транспортних накладних та заявок на поставку товару.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. При цьому, відповідно до п.п. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу розуміються витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не надано документів на підтвердження використання придбаного у контрагентів товару в межах своєї господарської діяльності, а отже позивачем не було доведено здійснення господарських операцій зі своїми контрагентами їх реального характеру та використання придбаного товару в межах своєї господарської діяльності чи придбання з такою метою.

Вказана позиція, зокрема, підтверджується постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що надані позивачем докази не дають підстав для формування валових витрат та для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданих послуг.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
В. П. Юрченко