Справа № 825/791/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/791/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора ОСОБА_2 відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернігівського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора ОСОБА_2 відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернігівського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16563066 від 17.10.2014державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (номер запису про право власності: 7374276 від 07.10.2014).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що державним реєстратором ОСОБА_2 Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, за померлим батьком позивача - ОСОБА_3.

ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернігівського міського управління юстиції із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16563066 від 17.10.2014 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку що розташована за адресою м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (номер запису про право власності: 7374276 від 07.10.2014). Проте, листом від 17.03.2016 №Р-9/2/4 позивачу було відмовлено та повідомлено, що відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 1.5 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом від 12.12.2011 №3502/5, державний реєстратор скасовує запис в Державному реєстрі на підставі рішення суду про скасування рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також, в разі задоволення позову, судові витрати просила не стягувати з відповідачів.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили та заперечень на позов не подали.

За таких обставин, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини даного адміністративного позову регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що 23.09.2014 помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕЛ № 242310, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 13). У звязку з чим відкрилася спадщина на його майно.

Разом з тим, рішенням Чернігівської міської ради від 30.09.2013, із змінами від 29.11.2013 та 25.04.2014, ОСОБА_3 отримав від Чернігівської міської ради дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га. Документація була розроблена та 01.07.2014 земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:018:5491.

Після смерті батька позивача, а саме 26.09.2014 Чернігівською міською радою було прийняте рішення про передачу у власність ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки.

07.10.2014 державним реєстратором ОСОБА_2 Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області зареєстровано право власності на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, за ОСОБА_3, що підтверджується витягом № 28258731 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2014 та свідоцтвом про право власності від 17.10.2014 за №26258639 (а.с. 11, 12).

Оскільки при оформленні спадщини нотаріусом встановлено, що реєстрація права власності на земельну ділянку була здійснена вже після смерті спадкодавця, то постановою від 19.05.2015 нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19.10.2015, яке набрало законної сили, за позивачем було визнано в порядку спадкування право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491 (а.с. 8-9).

На підставі заяви ОСОБА_1 та свідоцтва про смерть ОСОБА_3, рішенням Чернігівської міської ради від 07.10.2015, рішення Чернігівської міської ради від 26.09.2014 в частині затвердження технічної документації та передачі ОСОБА_3 у власність вказаної земельної ділянки визнано таким, що втратило чинність (а.с.10).

17.03.2016 позивач звернулася до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернігівського міського управління юстиції із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16563066 від 17.10.2014 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (номер запису про право власності: 7374276 від 07.10.2014).

Листом від 17.03.2016 №Р-9/2/4 ОСОБА_1 було відмовлено в скасуванні вказаного рішення та повідомлено, що відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 1.5 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом від 12.12.2011 №3502/5, записи про скасування державної реєстрації прав вносяться у разі скасування, на підставі рішення суду, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 14).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV), в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Статтею 8 Закону № 1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, зокрема, орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

В силу частини 1 статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч.4 ст.15 Закону № 1952-IV).

Статтею 19 Закону № 1952-IV передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч 2. ст. 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Так, судом встановлено, що станом на 17.10.2014 - дата проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, у ОСОБА_3 не могло виникнути право власності на земельну ділянку, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 242310 він помер 23.09.2014.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України фізичні особи можуть набувати прав лише за свого життя. Тобто, реєстрація права власності на земельну ділянку та видача свідоцтва про право власності на земельну ділянку була здійснена помилково, після смерті ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16563066 від 17.10.2014 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (номер запису про право власності: 7374276 від 07.10.2014).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як субєкти владних повноважень, не довели правомірність своїх дій та рішення.

Згідно частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16563066 від 17.10.2014 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Матчанова, 1, площею 0,0955 га, кадастровий номер :02:018:5491, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (номер запису про право власності: 7374276 від 07.10.2014).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков