Справа № 815/2423/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2423/16
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 травня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування протоколу про порушення митних правил №175/50400 від 27.11.2016 року та визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними дій Миколаївської митниці ДФС щодо порушення справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1, скасування протоколу про порушення митних правил №175/50400 від 27.11.2016 року та визнання протиправною бездіяльності Миколаївської митниці ДФС щодо невилучення дизельного палива та поліпропіленового канату з судна «Юпітер» (прапор України, ІМО8027157) №2436/10/14/14-70-65-38 від 06.07.2015 року.

Згідно з п.4 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до абз.4 ст.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 486 Митного кодексу України (надалі - МК України) провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил, відповідно до ч. 1 ст. 488 МК України вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Так, ч. 1 ст. 508 МК України визначено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій, згідно з ч. 2 цієї статті належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у п. З ст. 461 цього Кодексу, та документів на них; митне обстеження; пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; експертиза; взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Отже, дії митниці щодо складання протоколу про порушення митних правил, вилучення товарів та документів за своєю суттю є діями процесуального характеру у справі про порушення митних правил, а також початком провадження у справі про порушення митних правил.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах від 10.03.2009 року, прийнятої за наслідками розгляду за винятковими обставинами скарги Чернігівської митниці у справі № 21-1813во08 за позовом ТзОВ «Прилуцький нафтоналив» до митниці про визнання нечинним протоколу про порушення митних правил, визнання незаконними дій та про утримання від вчинення певних дій, посадові особи митниці, складаючи протокол про порушення митних правил за ознаками ст. 352 МК України від 11.07.2002 року №92-IV, затримуючи вантаж, що є безпосереднім предметом порушення митних правил, та перешкоджаючи тим самим переміщенню цього вантажу через митний кордон України, виконують не звичайні управлінські функції, а вчиняють процесуальні дії у справі про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст. ст. 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу розглядаються місцевими судами (суддями).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п. З ч. З ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, Верховний Суд України у наведеній постанові дійшов до висновку, що провадження у справах про порушення митних правил, за які передбачена адміністративна відповідальність, розгляд справ про порушення митних правил, накладення адміністративних стягнень, оскарження постанов суду (судді) у справі про порушення митних правил здійснюються у порядку, передбаченому МК та КпАП, і не належать до компетенції адміністративних судів.

Крім цього, така правова позиція міститься і в рішеннях Вищого адміністративного суду України. Зокрема, в ухвалі 29.03.2012 року у справі №К/9991/96564/11 колегія суддів дійшла висновку, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності митних органів у справах про порушення митних правил не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Таким чином, протокол про порушення митних правил є процесуальним документом у справі про порушення митних правил, а дії по його складанню та бездіяльність щодо невилучення товарів відносяться до процесуальних дій у такому провадженні.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З адміністративного позову вбачається, що між позивачем і відповідачем наявний спір з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності, який належить розглядати в місцевому загальному суді як адміністративному суді, відповідно до ч.1 ст.18 КАС України.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву з огляду на непідсудність даної справи Одеському окружному адміністративному суду відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Керуючись ст. ст. 18, 108 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування протоколу про порушення митних правил №175/50400 від 27.11.2016 року та визнання протиправною бездіяльності - повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ч. 3 ст. 186 КАС України.

Суддя П.П.Марин