Справа № 802/458/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2016 р. Справа № 802/458/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про визнання дій протиправними, скасування вимоги та рішень,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2016 року поштовими засобами зв'язку до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4, поданий від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3І.), до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу недоїмки, пені та штрафів за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, зокрема на підставі вимоги № Ф- від 03.03.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 71 649, 60 грн., рішення № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року на суму 1129,67 грн., у тому числі штраф 738,35 грн., пеня 391,32 грн., рішення № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року на суму 1236,99 грн., у тому числі штраф 1049,44 грн., пеня 187,55 грн., рішення № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 255 грн., рішення № НОМЕР_4 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 7164,96 грн.;

- скасувати рішення відповідача по нарахуванню недоїмки, пені та штрафів за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, а саме: вимогу № Ф- від 03.03.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 71 649, 60 грн., рішення № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року на суму 1129,67 грн., у тому числі штраф 738,35 грн., пеня 391,32 грн., рішення № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року на суму 1236,99 грн., у тому числі штраф 1049,44 грн., пеня 187,55 грн., рішення № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 255 грн., рішення № НОМЕР_4 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 7164,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року Вінницькою ОДПІ було складено акт № 157/1701/НОМЕР_5 від 03.03.2016 року, на підставі якого сформовано оскаржувану вимогу та прийнято оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Такі дії і рішення відповідача позивач вважає протиправними, посилаючись на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску не містить відомостей про суми штрафів та пені, а також відомостей про її формування згідно з даними інформаційної системи фіскального органу. Крім того, у рішеннях Вінницької ОДПІ від 03.03.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 не вказано, за які саме порушення вимог чинного законодавства застосовані штрафні санкції (за несплату (неперерахування) єдиного внеску чи за його несвоєчасну сплату (невчасне перерахування), а також не зазначено, чим підтверджуються обставини допущених порушень та розміру недоїмки, з якої здійснювався розрахунок штрафних санкцій. Крім того, рішенням № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року охоплено період застосування штрафних санкцій, визначених рішенням № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року, що може свідчити про їх подвійне застосування. Також у рішенні № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року відсутнє будь-яке посилання на відповідний акт перевірки, який підтверджує вчинене ФОП ОСОБА_3 порушення та є підставою для застосування до нього штрафних санкцій і зазначено порядок оскарження рішення, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, на думку позивач, вказаним рішенням до нього застосовані штрафні санкції у більшому розмірі, ніж це передбачено вимогами закону.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Інших додаткових пояснень по суті спору надати не може. Просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 заперечив, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 40-46). Вважає, що при проведенні документальної планової виїзної перевірки позивача, направленні оскаржуваної вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску та прийнятті оскаржуваних рішень про застосування штрафних санкцій і нарахування пені Вінницька ОДПІ діяла з дотриманням положень чинного законодавства, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

Встановлено, що відповідно до наказу Вінницької ОДПІ № 2986 від 05.11.2015 року та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІV квартал 2015 року, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 157/1701/НОМЕР_5 від 03.03.2016 року (а.с. 12-18), згідно з висновками якого позивачем допущено порушення вимог:

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, внаслідок чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 616 309,76 грн.;

- ч. 2 ст. 9, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого занижено єдиний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу, в сумі 71 649,60 грн. за 2014 рік;

- ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу за 2013 рік, в сумі 7383,48 грн.;

- ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого несвоєчасно сплачено єдиний внесок з сум заробітної плати за серпень, вересень, жовтень та грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень та липень 2014 року.

03.03.2016 року на підставі виявлених перевіркою порушень Вінницькою ОДПІ сформовано вимогу № Ф- від 03.03.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 71 649, 60 грн. (а.с. 19).

Крім того, відносно ФОП ОСОБА_3 відповідачем прийняті наступні рішення:

- № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким позивачу за період з 11.02.2014 року по 04.04.2014 року нараховано штраф у розмірі 738,35 грн. та пеню у розмірі 391,32 грн.;

- № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким позивачу за період з 23.09.2013 року по 27.08.2014 року нараховано штраф у розмірі 1049,44 грн. та пеню у розмірі 187,55 грн.;

- № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 255 грн.;

- № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 7164,96 грн. (а.с. 20-24).

Надаючи оцінку вищевказаним рішенням та діям суб'єкта владних повноважень, які є предметом спору у цій адміністративній справі, суд керується такими мотивами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI).

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону передбачено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Як вбачається з акту перевірки № 157/1701/НОМЕР_5 від 03.03.2016 року (а.с. 17-18), за результатами проведеної перевірки Вінницькою ОДПІ встановлено заниження позивачем суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок на 3 661 225,14 грн., що у свою чергу і стало підставою для висновку про заниження позивачем єдиного внеску на загальну суму 71 649,60 грн. за 2014 рік. Також перевіркою встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу за 2013 рік в сумі 7383,48 грн. (граничний строк сплати 10.02.2014 року, тоді як фактично сплату проведено 04.04.2014 року), не сплачено єдиний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу за 2014 рік в сумі 12 488,16 грн. (граничний строк сплати 09.02.2015 року).

Крім того, контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_3 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з сум заробітної плати за серпень 2013 року (нараховано 22.09.2013 року), вересень 2013 року (нараховано 21.10.2013 року), жовтень 2013 року (нараховано 20.11.2013 року), грудень 2013 року (нараховано 20.01.2014 року), січень 2014 року (нараховано 20.02.2014 року), лютий 2014 року (нараховано 20.03.2014 року), березень 2014 року (нараховано 21.04.2014 року), квітень 2014 року (нараховано 20.05.2014 року), травень 2014 року (нараховано 20.06.2014 року) та липень 2014 року (нараховано 20.08.2014 року).

Вирішуючи справу суд враховує, що позивач не оспорює порядок призначення та законність проведення перевірки, а також правомірності виявлених за її результатами порушень вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", фактично не погоджуючись виключно з діями відповідача щодо нарахування недоїмки, штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а також правильністю оформлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій і нарахування пені.

Так, позивач посилається на те, що вимога Вінницької ОДПІ № Ф- від 03.03.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску не містить відомостей про суми штрафів та пені і відомостей про формування вимоги на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

Перевіряючи доводи позивача в цій частині суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року (далі Інструкція), передбачено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

Згідно з ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

В силу положень абз. 4 ч. 15 ст. 25 Закону № 2464-VI суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Оскаржувана вимога за № Ф- від 03.03.2016 року про сплату недоїмки була сформована Вінницькою ОДПІ відповідно до додатку 7 до Інструкції у зв'язку з донарахуванням позивачу за результатами проведеної перевірки єдиного внеску за 2014 рік в сумі 71 649,60 грн. Така вимога надіслана позивачу одночасно з актом документальної перевірки рекомендованою кореспонденцією та отримана ним 23.03.2016 року.

При цьому вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) правомірно не містить відомостей про суми штрафів та пені, оскільки нарахування пені та застосування штрафних санкцій щодо позивача здійснено Вінницькою ОДПІ у спосіб прийняття окремого рішення, а саме рішення № НОМЕР_4 від 03.03.2016 року, що повністю узгоджується з вищезазначеними приписами чинного законодавства.

Також у вимозі міститься посилання на те, що її сформовано на підставі картки особового рахунку платника, що і є відповідними даними інформаційної системи фіскального органу. Водночас оглядом у судовому засіданні карток особового рахунку ФОП ОСОБА_3 правильність вказаних у вимозі відомостей підтверджується.

Крім того, позивач стверджує, що у рішеннях від 03.03.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідачем не визначено, за які саме порушення застосовуються штрафні санкції (за несплату (неперерахування) єдиного внеску чи за його несвоєчасну сплату (невчасне перерахування), не вказано, чим підтверджуються обставини допущених порушень, а також не зазначено розміру встановленої недоїмки, з якої здійснювався розрахунок штрафних санкцій.

Оцінюючи доводи позивача в цій частині суд зауважує, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини 2 розділу VІІ Інструкції).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

Рішення від 03.03.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складені за формою згідно з додатком 12 до Інструкції. Детальний опис порушень строків сплати ФОП ОСОБА_3 викладений у п. 2.5.5 акту перевірки № 157/1701/НОМЕР_5 від 03.03.2016 року (а.с. 17-18), а розрахунок фінансових санкцій здійснено на підставі інформаційної системи фіскального органу, а саме інтегрованої картки платника, у якій нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску проводиться в автоматичному режимі після погашення недоїмки (58-64). Крім того, розрахунок штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску направлений на адресу позивача разом із вищевказаними рішеннями (а.с. 24).

Також суд вважає надуманими і не бере до уваги посилання позивача на те, що рішенням Вінницької ОДПІ № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року охоплено період застосування штрафних санкцій, визначених рішенням Вінницької ОДПІ № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року. Так, рішення № НОМЕР_1 від 03.03.2016 року стосується застосування штрафних санкцій та нарахування пені у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2013 рік в сумі 7383,48 грн. Водночас рішення № НОМЕР_2 від 03.03.2016 року стосується застосування штрафних санкцій та нарахування пені у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з сум заробітної плати за серпень 2013 року, вересень 2013 року, жовтень 2013 року, грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 рок, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року та липень 2014 року.

Позивач також зазначає, що у рішенні Вінницької ОДПІ № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року відсутнє будь-яке посилання на відповідний акт документальної перевірки, який свідчить про вчинене ФОП ОСОБА_3 порушення та є підставою для застосування до нього відповідного штрафу і визначено порядок оскарження цього рішення, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, вказаним рішенням застосовано штрафні санкції у більшому розмірі, ніж це передбачено законом.

Однак судом встановлено, що згідно з пунктом 4 частини 2 розділу VІІ Інструкції відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за формою згідно з додатком 14 до цієї Інструкції. Підставою для прийняття відповідного рішення є акт документальної перевірки платника єдиного внеску.

Форма такого рішення визначена додатком 14 до Інструкції та не передбачає необхідності внесення до цього різновиду рішень відомостей про акт документальної перевірки платника єдиного внеску.

Також в силу положень п. 5 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до рішення № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. (17х15), а отже відповідає вимогам пункту 5 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI.

Суд погоджується із тим, що у рішенні Вінницької ОДПІ № НОМЕР_3 від 03.03.2016 року невірно зазначено порядок його оскарження (до вищого органу Пенсійного фонду), оскільки згідно з абз. 5 ч. 4, абз. 4 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI скарга на рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій подається до органу доходів і зборів вищого рівня.

Однак вказана помилка, на переконання суду, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення. При цьому суд враховує, що у тексті рішенні зазначено про можливість його оскарження в порядку, визначеному частиною 4 статті 25 Закону № 2464-VI. Крім того, позивач скористався своїм правом на оскарження рішення до суду, тобто обрав альтернативний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що додатково підтверджує неістотність допущеної відповідачем помилки.

З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для визнання протиправними дій Вінницької ОДПІ щодо нарахування позивачу недоїмки, пені та штрафів за несвоєчасну сплату єдиного внеску та відповідно скасування вимоги № Ф- від 03.03.2016 року та рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 від 03.03.2016 року, про що просить позивач.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 належить відмовити повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачем не представлено суду документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, питання про стягнення таких витрат з позивача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі складена 27 травня 2016 року.

Суддя Сало Павло Ігорович