Справа № 805/3413/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року справа №805/3413/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача № 1 Арестової Н.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 805/3413/15-а за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.08.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, Державної служби геології та надр України, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо надання негативного висновку стосовно можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування Комунальному-підприємству «Компанія «Вода Донбасу» (Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства);

визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування Комунальному-підприємству «Компанія «Вода Донбасу» (Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства);

скасувати рішення Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації про відмову у видачі дозволу на спеціальне водокористування та затвердженні нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин із зворотними водами від 24.06.2015 року № 05-1334;

зобов'язати Державну службу геології та надр України надати позитивний висновок стосовно отримання дозволу на спеціальне водокористування Комунальним-підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства);

зобов'язати Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації видати дозвіл на спеціальне водокористування Комунальному-підприємству «Компанія «Вода Донбасу» (Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 805/3413/15-а адміністративний позов задоволено частково. Скасовано рішення Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації про відмову у видачі дозволу на спеціальне водокористування та затвердженні нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин із зворотними водами від 24 червня 2015 року № 05-1334.

Зобов'язано Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з доданими матеріалами, зареєстровану 25 травня 2015 року за вхідним номером 01-3-0266е, про видачу дозволу на спеціальне водокористування та затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин із зворотними водами, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 49 Водного кодексу України, п.п. 3, 9 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 321 та зазначає, що підставами для прийняття рішення про відмову у видачі документу дозвільного характеру стали підстави, визначені п. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а саме: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Апелянт зазначає, що ним було направлено до Державної служби геології та надр України відповідний пакет документів позивача та отримано у відповідь лист відповідача № 2 про те, що надані матеріали не дають можливості надати позитивний висновок стосовно отримання дозволу на спеціальне водокористування у зв'язку з виявленими недоліками.

На думку апелянта, ним було правомірно враховано негативний висновок Держгеонадр за результатами оцінки наданих позивачем документів.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. Надали суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, які підтримали в судовому засіданні.

Представник відповідача № 2 у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 травня 2015 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації із заявою про видачу дозволу на спеціальне водокористування та нормативи ГДС для відокремленого підрозділу Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства та надано клопотання водокористувача, документи, що засвідчують виконання обов'язків водокористування (том 1 а.с. 11-23).

19.06.2015 року Державна служба геології та надр України на адресу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації надіслала лист, в якому зазначила, що за результатами розгляду листа від 26.05.2015 року № 05-1147 відповідача № 1 та завірених копій відповідних документів наданих Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» неможливо надати позитивний висновок стосовно отримання дозволу на спеціальне водокористування у зв'язку із виявленими недоліками, а саме: 1) у наданих копіях документів відсутнє обґрунтування потреби у воді; 2) у клопотанні (пункт 12 «Характеристика водоспоживання») невідповідність, а саме, загальний дебіт діючих свердловин №№ 711-А, 712-А, 914-Б, 915 (пункт 9 «Перелік підземних водозаборів, що використовуються для водопостачання») не дозволяє здійснити водозабір у обсязі 6904,1 м.куб./доб. (том 1 а.с. 10).

24 червня 2015 року Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації за результатами розгляду заяви та поданих документів КП «Компанія «Вода Донбасу» прийняв рішення про відмову у видачі дозволу на спеціальне водокористування та затвердженні нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин із зворотними водами. Вказана відмова обґрунтована тим, що суб'єктом господарювання подано неповний пакет документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей, а також негативного висновку Держгеонадр України за результатами оцінки наданих документів (том 1 а.с. 9).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача, оскільки судом вірно вирішений спір по суті.

Статтею 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до ст. 59 Водного кодексу України під час здійснення спеціального водокористування для задоволення питних і побутових потреб населення в порядку централізованого водопостачання підприємства, установи та організації, у віданні яких перебувають питні та господарсько-побутові водопроводи, здійснюють забір води безпосередньо з водних об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку проектів водозабірних споруд, нормативів якості води і дозволів на спеціальне водокористування.

Ці підприємства, установи та організації зобов'язані здійснювати постійне спостереження за якістю води у водних об'єктах, підтримувати в належному стані зону санітарної охорони водозабору та повідомляти центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, і місцеві ради про відхилення від встановлених стандартів і нормативів якості води.

Статтею 49 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно.

Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Центральні органи виконавчої влади, зазначені у частині п'ятій цієї статті, зобов'язані протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.

Органи, визначені частиною другою цієї статті, при прийнятті рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або відмову в його видачі обов'язково враховують відповідні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для прийняття рішення про відмову у видачі документу дозвільного характеру стало: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Що стосується подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком.

Процедуру погодження та видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об'єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів) визначає Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 321.

Пунктом 3 Порядку визначено, що дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується: у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами або дочірніми підприємствами НАК "Надра України" за переліком, який затверджує Мінприроди.

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у наданих позивачем на розгляд відповідачу документах було відсутнє жодне обґрунтування потреби у воді як вигляді окремого документу, так і у розділі «Обґрунтування очікуваних обсягів водоспоживання та водовідведення» наданої пояснювальної записки.

Як вбачається з матеріалів справи, в п. 4.7 «Обґрунтування очікуваних обсягів водоспоживання та водовідведення» пояснювальної записки зазначено наступне.

Джерелом вказано водозабір «Золотий колодязь», а прогнозований об'єм забору води - 6904,1 м. куб. на добу.

За період з 2013 по 2014 роки загальне водопостачання зменшилося на 25%. Через проведення з 13 квітня 2014 року на території Донецької області антитерористичної операції (далі - АТО) було зруйновано багато об'єктів водогосподарського комплексу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» і подача води з мереж Красноармійського РВУ Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в літньо-осінній сезон була неможлива. Відповідно до цього забір води з мереж Красноармійського РВУ впав на 32%.

Нестачу питної води компенсували за рахунок подачі з підземного джерела «Золотий Колодязь», через що об'єми забору підземної води зросли на 30%.

Щодо інших підземних джерел, то згідно програми з оптимізації водопровідних мереж, водозабір «Аннівський» виведено з системи водопостачання, а водозабір «Олександрівський» з 2006 року не експлуатується.

З початком проведення АТО чимало мешканців Добропільського району покинули свої домівки, через що водоспоживання населенням у 2014 року зменшилося на 24%. Разом з тим підприємства підвищили споживання води на 10%.

У І кварталі 2015 року об'єми подачі води Добропільським ВУВКГ населенню та підприємствам Добропільського району залишилося на рівні 2014 року.

При плануванні перспективних об'ємів водопостачання та водовідведення враховується 2014 рік, як нехарактерний через проведення АТО, і орієнтир на попередні роки (том 1 а.с. 17-20).

Отже, вказане спростовує посилання апелянта на відсутність обґрунтування Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» щодо потреби у воді.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діючим законодавством України не передбачено ні форми обґрунтування потреби у воді, ні обставин та показників, які мають у ньому відображатись.

Що стосується виявлених в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у п. 9 клопотання позивача про отримання дозволу на спеціальне водокористування, наданого на розгляд відповідачу № 1, було зазначено, що водозабір «Золотий Колодязь» має у своєму складі 11 свердловин. У цьому ж пункті зазначено, що сім з одинадцяти не працюють.

Колегія суддів зазначає, що вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

В судовому засіданні представники позивача пояснили, що 4 з 11 свердловин є працюючими, добова продуктивність яких складає 6859 м.куб. на добу. Інші 7 свердловин є резервними, тобто вони працюючи, але вони тимчасово не використовуються, але їх продуктивність дозволяє здійснювати водозабір до 19,16 тис. м.куб. на добу.

Отже, в судовому засіданні було спростовано посилання апелянта на наявність недостовірних відомостей в документах поданих Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу».

Також, в обґрунтування своїх вимог Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації посилається на наявність негативного висновку Державної служби геології та надр України прийнятого за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Колегія суддів зазначає, що апелянт, як орган, який надає дозвіл, зазначає той обсяг води, який погоджено для забору з природи. Тобто, апелянт повинен був надати дозвіл на спецводокористування та нормативи ГДС в межах, які він вважав обґрунтованими, а не відмовляти у наданні дозволу.

Посилання апелянта на те, що врахування висновку Держгеонадр є обов'язковим не є визначальним при розгляді питання про надання дозволу на спеціальне водокористування, оскільки законодавець не обумовлює обов'язкову відому у наданні такого дозволу при отриманні негативного висновку.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Апелянт, на переконання колегії, всупереч вказаних вимог не довів обставин, на які посилався в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 805/3413/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 23 травня 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко