Справа № 820/10288/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р.Справа № 820/10288/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Д Русанової В.Б.

представника відповідача Сукач Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. по справі № 820/10288/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екомобілі" звернулося до суду з позовом в якому просило:

визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 13.05.2015 року, 17.06.2015 року, 07.07.2015 року, 15.07.2015 року, 21.07.2015 року, 24.07.2015 року, 10.08.2015 року, 11.08.2015 року, 13.08.2015 року за номерами: №807000011/2015/000738/2, №807000011/2015/000956/2, №807000011/2015/001156/2, №807000011/2015/001055/2, №807000011/2015/001211/2, №80700001/2015/001212/2, №807000011/2015/001254/2, №807000011/2015/001256/2, №807000011/2015/001451/2, №807000011/2015/001454/2, №807000011/2015/001452/2, №807000011/2015/001511/2, №807000011/2015/001512/2;

визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № 807110001/2015/00119, 807110001/2015/00187, 807110001/2015/00243, 807110001/2015/00275, 807110001/2015/00300, 807110001/2015/00301, 807110001/2015/00320, 807110001/2015/00322, 807110001/2015/00415, 807110001/2015/00414, 807110001/2015/00426, 807110001/2015/00458, 807110001/2015/00459.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року відмовлено в задоволенні позову.

ТОВ "Екомобілі" (далі-позивач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу в якій просило постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач підтримав вимога апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї , дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 21.04.2014 року між ТОВ « Екомобілі» (Покупець) та Insurance Auto Auction Inc, США (Продавець) укладено контракт №1, за умовами якого продавець виставляє на аукціон лоти (транспортні засоби пошкоджені або бувши у використанні), а покупець приймає участь в Інтернет аукціоні на веб сайті copart.com. У разі перемоги покупець сплачує кошти за лот - автомобілі або інші моторні засоби, вартість яких зазначається у купчий. Лот відправляється морським транспортом покупця на умовах поставки EWX .Згідно до п. 5.1 платіж по контракту здійснюється шляхом банківського переказу суми, яка вказана в рахунку-фактурі. (т. 1 а. с. 34-35).

На підставі вказаного контракту, позивачем було ввезено на митну територію України автомобілі.

21.04.2015 року між позивачем та Insurance Auto Auction Inc укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, якою до п. 5 внесені зміни про умови оплати товару, за яким така оплата відстрочується на один календарний рік (т. 1 а. с. 36-37).

21.04.2015 року між позивачем та "Dnipro LLC" (далі-відправник) укладено договір перевезення № 3 за яким відправник доставляє товар до митного складу або адреси отримувача (т. 1 а.с. 38).

Відповідно п. 8 договору перевезення сума та ціна договору за поставку одного автомобіля до Одеського чи Іллічівського порту складає 500 дол. США + вартість навантаження за 1 автомобіль 12.50 дол. США.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом TOB " Юрспецком" (далі-декларант), що діяв на підставі угоди про надання послуг по декларуванню товарів з ТОВ "Екомобілі", протягом травня-серпня 2015 року подані до митного поста електронні митні декларації: №807110001/2015/003984 від 13.05.2015 року, №807110001/2015/005321 від 17.06.2015 року, №807110001/2015/006085 від 07.07.2015 року, №807110001/2015/006470 від 15.07.2015 року, №807110001/2015/006692 від 20.07.2015 року, №807110001/2015/006698 від 20.07.2015 року, №807110001/2015/006915 від 24.07.2015 року, №807110001/2015/006952 від 24.07.2015 року, №807110001/2015/007705 від 10.08.2015 року, №807110001/2015/007710 від 10.08.2015 року, №807110001/2015/007803 від 11.08.2015 року, №807110001/2015/007981 від 13.08.2015 року, №807110001/2015/007984 від 13.08.2015 року (т. 1 а.с. 39-64).

При митному оформленні автомобілів за деклараціями: №807110001/2015/003984 від 13.05.2015 року; №807110001/2015/005321 від 17.06.2015 року; №807110001/2015/006085 від 07.07.2015 року; №807110001/2015/006952 від 24.07.2015 року; №807110001/2015/007710 від 10.08.2015 року; №807110001/2015/007803 від 11.08.2015 року; №807110001/2015/007981 від 13.08.2015 року; №807110001/2015/007984 від 13.08.2015, декларантом визначено митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), на підставі рахунка - фактури.

За деклараціями: №807110001/2015/006470 від 15.07.2015 року; №807110001/2015/006692 від 20.07.2015 року; №807110001/2015/006698 від 20.07.2015; №807110001/2015/006915 від 24.07.2015 року; №807110001/2015/007705 від 10.08.2015 року, декларантом самостійно визначено митну вартість за резервним методом, вартість товару визначена декларантом на підставі висновку експерта.

На підтвердження складових митної вартості декларантом до митного органу, разом із митними деклараціями надано документи: контракт № 1 від 21.04.2014 року, копія додаткової угоди до контракту від 21.04.2015 року, копія контракту від 21.04.2015 року № 3, висновки експерта: від 30.04.2015 року, № т229, № т250, № т247, № т274, № т248, № т251, № т296, № т291, № т297, № т313, № т 289; рахунки-фактури: від 30.04.2015 року, 21.04.2015 року, 24.10.2014 року, 21.10.2014 року; коносаменти: HBOL 38877, HBOL 38852, HBOL 39503, HBOL 38851, HBOL 39029, HBOL 39152, HBOL 39796, HBOL 38855, HBOL 39503; міжнародні товарно-транспортні накладні: № 1455, 1456, 5558, 1463, 1464, 1466, 8260, 1461 також надано ряд екологічних декларацій.

Контроль правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митними деклараціями здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України, шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст. 337, 363 Митного кодексу України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

В зв'язку з наявністю розбіжностей у поданих документом митним органом, на адресу позивача надіслані електронні повідомлення про витребування, додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості, з посиланням на те, що задекларований за ціною угоди та висновку експерта рівень митної вартості був нижчим , ніж рівень митної вартості ідентичних/подібних товарів, митне оформлення яких було вже здійснено; виявлені розбіжності в документах, поданих декларантом до митного оформлення; декларантом не надана інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару (т. 1 а.с. 121).

На зазначений запит декларантом на адресу митниці надіслано листи про відмову в наданні додаткових документів з вимогою надати рішення про коригування митної вартості товарів (т. 1 а.с. 65, т. 2 а.с. 16, 150, 181).

Харківською митницею прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 13.05.2015 р., 17.06.2015 р., 07.07.2015 р., 15.07.2015 р., 21.07.2015 р., 24.07.2015 р., 10.08.2015р.,11.08.2015 р., 13.08.2015р. за номерами: №807000011/2015/000738/2, №807000011/2015/000956/2, №807000011/2015/001156/2,№807000011/2015/001055/2,№807000011/2015/001211/2,№80700001/2015/001212/2,№807000011/2015/001254/2,№807000011/2015/001256/2,№807000011/2015/001451/2,№807000011/2015/001454/2,№807000011/2015/001452/2,№807000011/2015/001511/2, №807000011/2015/001512/2.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з того, що у митного органу були обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної, позивачем не було надано всіх наявних у нього документів для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, а також надані позивачем документи містили розбіжності та у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 Митного кодексу України (далі - МК України) митні органи визначено як спеціально уповноважений орган виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено її безпосереднє здійснення.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 334 Митного кодексу України, особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, вбачається, що ці документи містять розбіжності, які полягають в наступному:

в ЕМД від 13.05.2015р. зазначено дату контракту від 21.04.2015р., проте надано контракт від 21.04.2014р.; рахунок -фактура від 21.04.2015р. не містив зазначення реквізитів контракту.

Також згідно п.5.1 умов наданого до митного органу контракту від 21.04.2014р. передбачено, що «платіж проводиться шляхом банківського переказу суми , згідно виставленої купчої на кожний лот з валютного рахунку покупця на рахунок продавця». Проте під час митного оформлення позивачем не надано доказів оплати товару, а також будь-яких угод , що змінюють умови оплати.

Позивачем лише до суду апеляційної інстанції надано додаткову угоду від 21.04.2015р., якою відтерміновано строк оплати по договору. Колегія суддів зазначає, що додаткова угода датована в день підписання контракту, а отже мала бути у позивача під час здійснення митного оформлення, однак декларантом під час митного оформлення не надавался. Неможливість надання цього документу безпосередньо до митного органу та до суду першої інстанції позивачем суду не доведена. Також колегія суддів зазначає, що додаткової угодою від 21.04.2015р. доповнено розділ 5 Контракту № 1 від 21.04.2015р., проте як до митного оформлення надано контракт від 21.04.2014р. (т.3 а.с.199)

Також судом встановлено, що митна вартість визначалася позивачем по деяким митним деклараціям за резервним методом на підставі експертних висновків оцінки автомобілів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що експертні висновки не є належним доказом в підтвердження ціни товару, оскільки таке визначення ціни товару не передбачено договором. Крім того ціна товару визначена умовами договору, рахунком-фактурою, та становить 2200 дол. США .(т. 1 а.с. 79, 221-227).

На підтвердження транспортних витрат позивачем до митного оформлення були надані два рахунка-фактури (інвойси) про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 1 від 21.04.2015р. на суму 69250 дол.США та №2 від 06.10.2015р. на суму 11787,5 дол. США.

Надане до суду апеляційної інстанції позивачем платіжне доручення від 18.11.2015р. на підтвердження транспортних витрат під час митного оформлення не дає можливості беззаперечно встановити здійснення оплати за транспортування саме тих автомобілів, щодо яких винесені рішення про коригування митної вартості, тому як зазначений документ містить лише посилання на контракт № 3 від 21.04.2015р., та не містить посилання на реквізити інвойсу або реквізити самих автомобілів, за транспортування яких здійснено оплату. Також платіжне доручення свідчить про перерахування коштів в розмірі 15 000 дол. США., проте як за двома інвойсами сума до сплати становити 69250 дол. США та 11787,5 дол. США. (т.3 а.с.204)

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача під час здійснення митного оформлення обґрунтованих сумнівів в об'єктивності наданих документів та відображених них відомостях, тому як при співставленні зовнішньоекономічного контракту, рахунків - фактури, вбачалося, що транспортні засоби були відправлені морським транспортом ще до їх придбання позивачем.

Колегія судді надані позивачем на підтвердження транспортних витрат по деклараціям №807110001/2015/006085 від 07.07.2015 року та №807110001/2015/007803 від 11.08.2015 року рахунок- фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № 1 від 21.04.2015р. ( графа 44 код «3004») не містять реквізитів транспортних засобів, номерів кузову (VIN кодів), що не дає змоги ідентифікувати його як документ, що підтверджує вчинену операцію.

Також , 02.06.2015р. між позивачем (покупець) та Copart. Inc(США) (Продавець) укладено контракт № 3 за умовами якого продавець виставляє пропозиції всіх проблемних автомобілів повернутих заводу чи офіційному дилеру , а також знятих з гарантії з підстав невідповідності високій вартості ремонту . При бажанні придбати пропозицію Покупець сплачує авто чи моторні засоби ( далі по тексту договору авто, конкретне найменування , модель, рік випуску, колір, коротко візуальні пошкодження, причина відклику авто, заводські дефекти та відсутні деталі). Вартість авто зазначається у купчій (Sales Bill of Sale), формування ціни зазначається в купчій. (т. 2 а.с.53)

Судом установлено, що подані позивачем до митного оформлення товарів документи містили розбіжності щодо сторони вказаного контракту:

ЕМД №807110001/2015/006692 від 20.07.2015 року у гр.44 за кодом "3105" зазначено рахунок-фактуру №13888717 від 10.06.2015 року, тоді як, до митного оформлення надано копію рахунка-фактури №13888717 від зовсім іншої дати, а саме - 24.10.2014 року, в якому продавцем зазначено SAW MILL;

ЕМД №807110001/2015/006698 від 20.07.2015 року у гр.44 за кодом "3105" зазначено рахунок-фактуру №32396754 від 10.06.2015 року, тоді як, до митного оформлення надано копію рахунка-фактури від 21.10.2014 року, в якій продавцем зазначено HANOVER INSURANCE;

ЕМД №807110001/2015/007705 від 10.08.2015 року у гр.44 за кодом "3105" зазначено рахунок-фактуру №32907224 від 10.06.2015 року, у якому продавцем зазначено BRISTOL WEST INSURANCE-EAST;

ЕМД №807110001/2015/007710 від 10.08.2015 року у гр.44 за кодом "3105" зазначено рахунок-фактуру №30345994 від 10.06.2015 року, у якому продавцем зазначено HANOVER INSURANCE;

ЕМД №807110001/2015/007984 від 13.08.2015 року у гр.44 за кодом "3105" зазначено рахунок-фактуру №32073394 від 02.06.2015 року, у якому продавцем зазначено SAW MILL.

ЕМД №807110001/2015/006692 від 20.07.2015 року, №807110001/2015/006698 від 20.07.2015 року, №807110001/2015/007705 від 10.08.2015 року та №807110001/2015/007710 від 10.08.2015 року серед документів, наданих на підтвердження транспортних витрат відсутні коносаменти, а наявні лише міжнародні автомобільні накладні (CMR) (у гр.44 код "2730").

Крім того, наявні в матеріалах справи СMR датовані раніше, ніж відбулась купівля позивачем транспортних засобів, та взагалі, відповідно до цих документів транспортні засоби поставляються до м. Дніпропетровська на адресу іншого отримувача, а саме - "Автоентерпрайз".

Доводи представника позивача в судовому засіданні, що рахунки-фактури містять посилання на Copart. Inc, оскільки зазначене товариство лише надавало пропозицію, за умовами контракту від 02.06.2015р., а отже є належними доказами в підтвердження придбання товару позивачем у цього контрагента, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. В наданих рахунках - фактури дійсно міститься посилання на контрагента позивача Copart. Inc , проте відсутні будь-які реквізити , які дають змогу встановити, що купівля автомобілів за цими рахунками відбувалася саме в рамках контракту № 3 від 02.06.2015р.

В судовому засіданні позивач пояснив, що автомобілі були придбані на митному складу, тому як попередній покупець ТОВ " Автоентерпрайз" відмовився їх купувати. Проте жодних пояснень з цього приводу під час митного оформлення відповідачу не було надано.

Також декларантом не було надано до митного оформлення коносаментів по ЕМД № 807110001/2015/006692 та № 807110001/2015/006698 від 20.07.2015р, № 807110001/2015/007705 та № 807110001/2015/007710 від 10.08.2015р., та № 807110001/2015/007984 від 13.08.2015р.

Враховуючи, що умови поставки по договору були «EXW US Roselle NJ» (товар надходить зі США) , відсутність коносаментів унеможливила перевірку митним органом понесених позивачем витрат на транспортування автомобілів, заявлених до митного оформлення за вказаними ЕМД.

Надані до апеляційного суду позивачем коносаменти не містять відомостей щодо транспортування засобів, які були заявлені до митного оформлення за вищевказаними ЕМД.

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції, що подані до митного оформлення товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 21 ст. 58 Митного кодексу України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що декларантом при первісному поданні документів до митниці з метою митного оформлення товару, що поставляється за контрактами від 21.04.2014 р. та від 02.06.2015р., не в повному обсязі документально підтверджена митна вартість товару.

Отже, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правомірності застосування у даному випадку основного (першого) методу визначення митної вартості товару.

Необхідно зауважити на те, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості імпортованих товарів за іншим методом, відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 МК України проведено процедуру консультації між митницею та декларантом.

Проведення консультації та витребування додаткових документів відображено у електронному повідомленні декларанту. При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначене електронне повідомлення отримане декларантом, та в той самий день декларант звертався до митного органу з листом в якому просив митний орган самостійно визначити митну вартість товару

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у відповідач при використанні цінової інформації ЄАІС, а саме митна декларація № 110110000/2015/239 від 06.02.2015 року не може бути врахована для визначення митної вартості товарів оскільки не збігається з характеристиками транспортованого товару, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з Положенням про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України, затвердженим наказом Держмитслужби України від 04.11.2010 р. № 1341, Єдина автоматизована інформаційна система Держмитслужби - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов'язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи "Центр", автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронна пошта" та інших систем, програмно-інформаційних комплексів.

Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 р. N 362, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків, посадовими особами митних органів, що здійснюють контроль правильності визначення митної вартості, використовуються такі джерела інформації як, зокрема, спеціалізовані програмно - інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

Таким чином, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, тобто не є об'єктивними, заявлені відомості не були підтверджені документально та не піддавалися обчисленню, Харківською митницею обґрунтовано визначено митну вартість товарів згідно зі ст. 59 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зважаючи на неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, Харківська митниця прийняла обґрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом, а тому позовні вимоги про скасування зазначених рішень не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено законність та обґрунтованість прийнятих рішень та надано належні докази на спростування доводів позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. по справі № 820/10288/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2016 р.