Справа № 22а-19578/11
Суддя: Винниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченко Ю.М.,

Суддів: Корнієнка В.І.,Абрамова П.С.,

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про нарахування та стягнення недоплаченої щорічної допомоги до 05 травня за 2010 рік ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації на користь ОСОБА_2, інваліда війни 2 групи недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до вимог ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого ЗУ „Про Державний бюджет України на 2010 рік з урахуванням виплаченої суми разової щорічної допомоги до 5 травня за 2010 рік.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати, оскільки вважає, що воно винесено з порушенням норм матеріального права, вказуючи на те, що порядок обчислення даної пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим, у даному випадку, норми закону не є нормами прямої дії, оскільки вони не встановлюють механізм реалізації даного права. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач

є інвалідом війни 2 групи.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

В звязку з цим йому нарахована і виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня за 2010р. у розмірі передбаченого Постановю КМ України - 480 грн.

Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття

2незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вихідним критерієм розрахунку щорічної одноразової грошової допомоги є мінімальна пенсія за віком, яка згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни 2 групи до 5 травня виплачується щорічна разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно.

Постановою КМУ від 07.04.2010 року №299 що у 2010 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, здійснюється інвалідам війни II групи в розмірі 480 гривень.

Також судом вірно встановлено, що позивач є інвалідом війни II групи і згідно закону має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. В 2010 році позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі значно меншому, ніж передбачено чинним законодавством України, допомога до 5 травня йому нараховувалась на підставі постанови КМУ від 07.04.2010 року №299.

У відповідності до вимог Закону позивач повинен був отримати щорічну разову допомогу за 2010 рік з розрахунку мінімальної пенсії , що визначена у ст. 52 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з 01.04.2010 року.

Враховуючи те, що позивачу частину належної суми допомоги виплатили (480 грн.) суд приходить до висновку, що позивач має право на доплату недосплаченої суми допомоги встановлену чинним Законодавством.

Розрахунок виплат позивачу суд проводить на підставі ст.13 ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ст. 52 ЗУ «Про державний бюджет на 2010 рік».

Встановлено, що позивач звертався до управління праці та соціального захисту населення м. Лубни з приводу перерахунку та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, але отримав відмову.

Районний суд правомірно прийшов до висновку про те, Що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання нарахувати належні виплати у конкретно визначеній сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження.

За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат є незаконними, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Доводи відповідача про те, що виплату такої допомоги слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд вірно не прийняв до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат інвалідам війни протирічить вимогам Конституції та Законів України.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

СУДДІ: