Справа № 821/2337/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/2337/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - Федоренка Є.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - позивач, ТОВ "Кей-Колект") звернулося з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні (далі - відповідач, ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", в якому просить скасувати постанову, якою накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанову від 30.03.2009 р., винесену відповідачем, в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ "Кей-Колект" на підставі іпотечних договорів від 04.08.2008 р. та від 17.10.2006 р.

Свої вимоги мотивує тим, що при винесенні 30.03.2009 р. постанови про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, державний виконавець не врахував того, що дана квартира з 17.10.2006 р. перебуває в іпотеці. Наявність арешту на вказану квартиру порушує права ТОВ "Кей-Колект" на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 р. позовну заяву ТОВ "Кей-Колект" залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 р. ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 р. скасовано в частині позовних вимог щодо зобов'язати відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Таким чином, предметом позовних вимог у даній справі є позовні вимоги ТОВ "Кей-Колект" щодо зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ "Кей-Колект" на підставі іпотечних договорів від 04.08.2008 р. та від 17.10.2006 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Також відповідачем надано пояснення, відповідно до яких вказує на те, що на виконанні ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 10/39-08, виданого 13.03.2008 р. Господарським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "ТД Мілкер" заборгованості у сумі 30007,33 грн. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 30.09.2009 р. виконавче провадження завершено на підставі п.5 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", а виконавчий документ повернуто стягувачу ТОВ "ТД Мілкер". В подальшому згідно п.п.9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, вищевказане виконавче провадження було знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Представник третьої особи - ПАТ "Укрсиббанк" у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, надав до суду заперечення на позов. У запереченнях зазначає про відсутність підстав для задоволення позову, так як позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того, вказує на те, що згідно ст.ст.39, 41 Закону України "Про іпотеку" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, якщо виконавчі дії вчинюються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами Закону України "Про іпотеку".

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.10.2006 р. та 04.08.2008 р. ОСОБА_3 уклав з АКІБ "Укрсиббанк" кредитні договори № 330-К та № .

В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитними договорами, були укладені іпотечні договори від 17.10.2006 р. та від 04.08.2008 р., за умовами яких Іпотекодавець (ОСОБА_3.) передає в іпотеку Іпотекодержателю (АКІБ "Укрсиббанк") квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

12.12.2011 р. ПАТ "Укрсиббанк" відступило ТОВ "Кей-Колект" відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_3

09.07.2015 р. ТОВ "Кей-Колект" при зверненні до нотаріуса стало відомо, що постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 30.03.2009 р. накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана постанова про накладення арешту на квартиру винесена в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 10/39-08, виданого 13.03.2008 р. Господарським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "ТД Мілкер" заборгованості у сумі 30007,33 грн.

30.09.2009 р. виконавче провадження завершено на підставі п.5 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повернуто стягувачу ТОВ "ТД Мілкер", а саме виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Не погоджуючись з арештом, який накладено постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 30.03.2009 р. в частині накладення арешту на заставне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, позивач звернувся до суду.

При вирішення даного публічно-правового спору суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 50 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У відповідності із ст.55 Закону № 606-XIV(в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в тому числі і шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Положеннями ст.38 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Як вже зазначалося, постанову про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні винесено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 10/39-08, виданого 13.03.2008 р. Господарським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "ТД Мілкер" заборгованості у сумі 30007,33 грн.

Зазначене виконавче провадження 30.09.2009 р. завершено на підставі п.5 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повернуто стягувачу -ТОВ "ТД Мілкер", а саме виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Однак незважаючи на те, що виконавче провадження завершено і знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання, арешт з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в порушення вимог ст.38 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) знято не було.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для існування арешту на вказане нерухоме майно.

ТОВ "Кей-Колект" не відноситься до учасників виконавчого провадження та до кола осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, а тому у нього є право на звернення до суду з вимогами про зняття арешту з нерухомого майна.

В той же час, позивач просить зобов'язати ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Суд вважає, що ТОВ "Кей-Колект" обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, які позивач вважає порушеними, так як виконавче провадження, в межах якого на нерухоме майно ОСОБА_3 накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, дане виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, на думку суду, належним способом захисту прав позивача буде зняття арешту з нерухомого майна судом, що потребує виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін та третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та з огляду на встановлені обставини щодо відсутності підстав існування арешту на квартиру АДРЕСА_1 задовольнити позов частково шляхом зняття такого арешту.

Суд критично відноситься до доводів третьої особи - ОСОБА_3, викладених у запереченнях на позов, як на підстави для відмови у задоволенні позову, оскільки, по-перше, питання щодо пропуску ТОВ "Кей-Колект" строків звернення до суду вже вирішено ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 р., по-друге, суд в рамках даної адміністративної справи не вирішує питання про задоволення вимог іпотекодержателя (ТОВ "Кей-Колект") за рахунок предмета іпотеки (квартири АДРЕСА_1), а тому обґрунтування заперечень ОСОБА_3 з посиланням на норми Закону України "Про іпотеку" взагалі не стосуються предмету даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 травня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5