Справа № 681/1515/14-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/68374/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Полонський гірничий комбінат» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області (далі - УПФ), третя особа Публічне акціонерне товариство «Полонський гірничий комбінат», в якому просив визнати протиправним та скасувати протокол УПФ від 15 серпня 2014 року № 792 про відмову в призначенні та виплаті йому пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи із шкідливими умовами праці на посадах машиніста дробилки, машиніста дробильних машин ПАТ «Полонський гірничий комбінат» з 22 серпня 1992 року по 7 квітня 1995 року, з 1 червня 2013 року по 7 серпня 2014 року та призначити, здійснити нарахування та виплачувати пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 8 серпня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він має право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки записами у трудовій книжці підтверджено його стаж на роботах, що дає право на призначення такої пенсії, а непроведення атестації робочих місць, на яких він працював, не може бути підставою для відмови у призначенні вказаної пенсії.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, позов задоволено. Скасовано протокол від 15 серпня 2014 року № 792 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 Зобов'язано відповідача здійснити зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи із шкідливими умовами праці на посадах машиніста дробилки Полонського гірничого комбінату по виробництву дорожньо-будівельних матеріалів та машиніста дробильних машин Відкритого Акціонерного Товариства «Полонський гірничий комбінат з 22 серпня 1992 року по 7 квітня 1995 року, що становить 2 роки 7 місяців 17 днів, з 2 вересня 2009 року по 1 листопада 2011 року - 2 роки 2 місяці, з 1 червня 2013 року по 7 серпня 2014 року - 1 рік 2 місяці 7 днів, а всього 5 років 11 місяць 24 дні та призначити, здійснити нарахування та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за списком № 2 з 8 серпня 2014 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач в період з 22 серпня 1992 року по 7 квітня 1995 року працював машиністом дробилки в Полонському гірничому комбінаті по виробництву дорожньо-будівельних матеріалів, з 2 вересня 2009 року по 1 листопада 2011 року та з 1 червня 2013 року по 7 серпня 2014 року - машиністом дробильних машин Відкритого Акціонерного Товариства «Полонський гірничий комбінат».

Зазначені посади відносилися до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року № 10, від 12 серпня 1993 року № 637, від 11 березня 1994 року № 162, від 16 січня 2003 року № 36.

Після досягнення 55-річного віку, у серпні 2014 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач відмовив йому у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи машиністом дробилки та машиністом дробильних машин з тих підстав, що такий стаж не підтверджений атестацією робочих місць, до того ж, за період з 1 червня 2013 року по 7 серпня 2014 року відсутня сплата страхових внесків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт зайнятості ОСОБА_4 на роботах із шкідливими умовами праці підтверджується записами в трудовій книжці, а непроведення атестації у визначені законодавством строки не може бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємств і проводиться не рідше одного разу на п'ять років. Відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації (п. 4 Порядку та підп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій).

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, від 25 листопада 2014 року (справи № № 21-183а13, 21-519а14) та від 14 квітня 2015 року (справа № 21-383а15).

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог нормативних актів та висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права (ст. 244-2 КАС України) не врахували. Так, в порушення вимог ст. 159 КАС України суди належним чином не з'ясували чи проводилася у вказаний період атестація робочих місць за умовами праці, на яких позивач працював після 21 серпня 1992 року, та у зв'язку з цим чи підлягає зарахуванню стаж роботи позивача на вказаних роботах до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а відтак дійшли передчасних висновків про протиправність дій відповідача та про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Крім того, при вирішенні справи суди не навели відповідних мотивів з приводу того, чи правомірно діяв відповідач, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 1 червня 2013 року по 7 серпня 2014 року, посилаючись на відсутність сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанцій в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк