Справа № 379/465/16-а
Суддя: Бабоїд О. М.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/465/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Бабоїд О.М.

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Тараща адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області в особі ліквідаційної комісії, третя особа УПФУ України в Таращанському районі Київської області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, який уточнив та просить суд визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови у перерахунку та видачі довідки про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження відповідно до його заяви від 15.04.2016 року; зобов'язати відповідача провести перерахунок та видати довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період роботи з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року з урахуванням добових 3,50 крб та грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20,00 крб в місяць і долучити їх до вже нарахованої заробітної плати, які не було враховано при перерахуванні та видачі довідки № 1787 від 14.09.2014 року. Звільнити від сплати судового збору відповідно до наданих йому пільг.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновком рішення відповідача про відсутність підстав для перерахунку заробітної плати та видачі довідки, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням ряду нормативно-правових актів колишнього СРСР.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлений. Проте надав суду заперечення на позов із вказівкою розглядати справу за відсутності представника Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області. В запереченні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав.

09.07.2014 Таращанським районним судом Київської області винесено постанову у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Таращанського РВ ГУМВС України в Київській області про визнання неправомірними дій роботодавця при наданні довідки про розмір заробітної плати за виконання службових обов'язків у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Адміністративний позов було задоволено частково та на виконання постанови суду позивачу була видана довідка від 19.09.2014 № 1787 для пред'явлення до органів управління Пенсійного Фонду України для нарахування пенсії з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 щодо роботи у вихідний день, наказу МВС СРСР № 0130 від 11.05.1986 року та № 0189 від 30.06.1986 року щодо виплати подвійного окладу та абзацу другого пункту 1 постави ІДК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВІДРПС від 7 травня 1986 року; розпорядження Ради Міністрів СРСР від З вересня 1986 року № 1767 щодо збільшення окладу на 15%.

Позивач звернувся з заявою до Таращанського РВ ГУМВС України в Київській області щодо перерахунку та видачі довідки з урахуванням добових та грошової компенсації, посилаючись на довідку, видану гр. ОСОБА_3, на яку була надана правомірна відповідь, про те, що рішення щодо перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року було виконано у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову та заяву про розгляд у його відсутність суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в УПФУ в Таращанському районі Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що відповідачами не заперечується та підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Київською облдержадміністрацією 08.07.1998 року та вкладкою до посвідчення.

Згідно Постанови Таращанського районного суду Київської області № 810/670/14-а 2-а/379/65/14 року від 09.07.2014 року вимоги позивача задоволено частково: визнано протиправним рішення-відповідь Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №6096 від 22.11.2013 року щодо відмови в перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року ОСОБА_1; зобов'язано Таращанський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року та видати відповідну довідку для пред'явлення до органів Управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 щодо роботи у вихідний день; наказу МВС СРСР №0130 від 11.05.1986 року та№ 0189 від 30.06.1986 року щодо виплати подвійного окладу та абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( у0524400-86 ); розпорядження Ради Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс ( 530-86-р ) щодо збільшення окладу до 15 %. Дана постанова згідно Ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2014 року та Ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 року залишена без змін.

На виконання постанови суду позивачу 14.09.2014 року була видана довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках за № 1787.

15.04.2016 року позивач звернувся до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою з проханням провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС, врахувавши добові та грошову компенсацію, які не були враховані при видачі йому довідки 14.09.2014 року.

24.04.2016 року відповідач своїм листом № 78-Р відмовив позивачу у включенні до довідки, виданої йому 14.09.2014 року, в зв'язку з тим, що включення даних доплат не були предметом розгляду справи № 810/670/14-а, а тому немає підстав для видачі нової довідки.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Виплата добових робітникам і службовцям (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 провадилась в розмірі 3,50 крб.

У відповідності до пункту 2 наказу МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 та п. 1 наказу МВС СРСР від 26.05.1986 року № 0149 надбавки взамін продовольчого пайка в розмірі 20 крб в місяць виплачується офіцерському складу, компенсація замість продпайка виплачується рядовому і молодшому начальницькому складу в розмірі 16,25 крб в місяць, відсоткова надбавка за вислугу років і всі інші надбавки та доплати, отримувані за місцем основної служби нараховуються на одинарний оклад.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, займаючи посаду старшого інспектора інспекції виправних робіт, тобто будучи офіцерським складом органів внутрішніх справ, і мав право на отримання компенсації замість продпайка та добових відповідно до діючого на той час законодавства.

Отже, відповідно до розрахунків, зазначених у довідці, відповідачем при розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчуження не враховано компенсації замість продпайка в розмірі 20,00 крб та добових в розмірі 3,50 крб.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29.10.1992 року № 09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 року №224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з листа відповідача від 24.04.2016 року № 78-Р позивачу було відмовлено в перерахунку та видачі нової довідки, у зв'язку з тим, що включення даних доплат не були предметом розгляду справи № 810/670/14-а, а тому немає підстав для видачі нової довідки з врахуванням виданої йому довідки 14.09.2014 року.

Із даної відповіді неможливо зрозуміти ні порядку проведеної оплати заробітку за час виконання обов'язків позивачем в зоні ЧАЕС, ні того, як воно повинно бути проведено (набір фраз).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Згідно зі статтею 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, дії Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році щодо відмови видати нову Довідку про грошове забезпечення за час роботи в зоні з врахуванням складових згідно постанови Таращанського районного суду № 810/670/14-а, включивши добові та компенсацію за продпайок є протиправними.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що відповідачем не було надано заперечень на позов по суті, а лише щодо звернення позивача з позовом у 2014 році, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню: позивачу необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, включивши добові та компенсацію за продпайок, а також інші складові заробітної плати згідно Постанови Таращанського районного суду Київської області № 810/670/14-а 2-а/379/65/14 року від 09.07.2014 року.

Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії.

Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 551, 20 грн відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 8, 9, 10,11, 14, 69, 70-72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України; ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про оплату праці»; ЗУ «Про правонаступництво України»; Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195; Наказом МВС СРСР № 0130 від 11.05.1986 року та № 0149 від 26.05.1986 року; Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7; Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 жовтня 1986 року № 665-195; ЗУ «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Таращанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 24.04.2016 року № 78-Р щодо відмови в перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року ОСОБА_1 з врахуванням добових та компенсації за продовольчий пайок.

Зобов'язати Таращанський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.09.1986 року по 28.09.1986 року та видати відповідну довідку для нарахування пенсії з урахуванням добових 3,50 крб та грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20,00 крб в місяць і долучити їх до вже нарахованої заробітної плати згідно довідки № 1787 від 14.09.2014 року, виданої Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області.

Стягнути з Таращанського РВ ГУ МВС України на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

ГоловуючийО. М. Бабоїд