Справа № 813/5714/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 травня 2016 року м. Київ К/800/13846/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, третя особа: Сихівський районний суд м.Львова про стягнення одноразової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, третя особа: Сихівський районний суд м.Львова, в якому просила стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області одноразову допомогу при переїзді на роботу в іншу місцевість на неї, та її дитину в розмірі 17 225 грн. Позов обгрунтовувала тим, що Указом Президента України від 14.02.2015 № 82/2015 «Про переведення суддів» її переведено на посаду судді Сихівського районного суду м. Львова. Зазначала, що статтею 120 КЗпП України передбачені гарантії і компенсації при переїзді. Однак, відповідачем в порушення статті 120 КЗпП України, відмовлено позивачу у виплаті одноразової допомоги на неї та її дитину з посиланням на необхідність домовленості і погодження сторін для виплати допомоги, а також на відсутність відповідного фінансування. Вважала посилання відповідача незаконними, тому просила стягнути з відповідача в якості одноразової грошової допомоги вищевказану суму.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу при переїзді на роботу в іншу місцевість в розмірі 17 225,00 (сімнадцять тисяч двісті двадцять п'ять) грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що положення статті 12 Закону України "Про оплату праці" передбачають, що гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України; вказані норми і гарантії в оплаті праці та норми і гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Статтею 120 Кодексу законів про працю України передбачено гарантії і компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість. Працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням, прийняттям або направленням на роботу в іншу місцевість. Працівникам при переведенні їх на іншу роботу, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість, виплачуються: вартість проїзду працівника і членів його сім'ї; витрати по перевезенню майна; добові за час перебування в дорозі; одноразова допомога на самого працівника і на кожного члена сім'ї, який переїжджає; заробітна плата за дні збору в дорогу і влаштування на новому місці проживання, але не більше шести днів, а також за час перебування в дорозі. Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються компенсації і надаються гарантії, зазначені в частині другій цієї статті, крім виплати одноразової допомоги, яка цим працівникам може бути виплачена за погодженням сторін. Розміри компенсації, порядок їх виплати та надання гарантій особам, зазначеним у частинах другій і третій цієї статті, а також гарантії і компенсації особам при переїзді їх в іншу місцевість у зв'язку з направленням на роботу в порядку розподілу після закінчення учбового закладу, аспірантури, клінічної ординатури або в порядку організованого набору, встановлюються законодавством.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 № 255 "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість", установлено, що працівникам у зв'язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов'язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт), зокрема виплачуються одноразова допомога самому працівникові - в розмірі його місячного посадового окладу (тарифної ставки) за новим місцем роботи і кожному члену сім'ї, який переїжджає, - в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги самого працівника. До членів сім'ї працівника, на яких виплачується компенсація, належать чоловік, дружина, а також діти і батьки подружжя, які перебувають на їх утриманні і проживають разом з ними. Вартість проїзду членів сім'ї і перевезення їх майна, а також одноразова допомога їм виплачуються у разі, якщо вони переїжджають на нове місце проживання працівника до закінчення одного року з дня фактичного отримання ними жилого приміщення. Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийняттям їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються суми компенсації і надаються гарантії, передбачені підпунктами "а", "б", "в" і "д" цього пункту. Одноразова допомога цим працівникам може виплачуватися за погодженням сторін.

Обставини переведення позивача на роботу у іншу місцевість, не стосуються переїзду у зв'язку з прийняттям її (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, оскільки позивач переведена на роботу на посаду судді згідно Указу Президента України про переведення суддів, і постановлене в Указі Президентом України її переведення на роботу на посаду судді не передбачає будь-якої попередньої домовленості.

Крім того, Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Також, відповідно до частина 1 статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. А згідно з частиною 1 статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

У касаційній скарзі Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції, при винесенні рішення, не було взято до уваги, що, по-перше, територіальне управління не є установою, до якої переводиться працівник, і не може здійснювати виплату одноразової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість на підставі заяви особи, яка не являється працівником територіального управління, а по-друге - відсутній розпорядчий документ Сихівського районного суду м.Львова тобто наказ, на підставі та на виконання якого територіальним управлінням мала б здійснюватися виплата зазначеної компенсації.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, третя особа: Сихівський районний суд м.Львова про стягнення одноразової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка