Справа № 826/19398/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Глущенко Я.Б.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Керамхолл» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамхолл», вернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00062/2 про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00142.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов - задовольнити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (покупець) та OU Solifanance (Естонія) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №060913 від 06 вересня 2013 року, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує та оплачує будівельні та оздоблювальні матеріали (керамічну плитку).

14 серпня 2015року з метою митного оформлення ввезених на територію України товарів позивачем до Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/220597, в якій вказано митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем надано такі документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0003873; міжнародна актобільна накладна №036977; коносамент NYKS; документ, що підстверджує вартість перевезення товару №12/08/Л-18; прейкранти (прайс-листи) виробника товару; рахунки-фактури (інвойси); пакувальні листи; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №060913; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (специфікація№16, 17, 18); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару; інформація про позитивні результати здійснення радіоекологічного контролю; декларації про походження товару; копію митної декларації країни відправлення.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач дійшов висновку про те, що відсутні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а саме: - маркування; -пакування.

У зв'язку з тим, що подані документи містять розбіжності, а саме в п. 2.2 контракту вказано, що вартість маркування, пакування включені у вартість товару, відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів: прайс-лист виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, банківські платіжні документи, що стосуються товару, також на бажання декларанта інші додаткові документи для підтвердження вартості товару (а.с.26).

На вказаний запит позивачем надано: виписки з бухгалтерської документації; прайс-лист продавця; копію митної декларації країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

14 серпня 2015 року Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/00062/2, яким митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Відповідачем вказано на те, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), у зв'язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з розбіжностями в поданих документах.

Рішення про коригування митної вартості товарів від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00062/2 стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00142.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації - протиправними, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено правомірність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару та обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Заперечуючи протии правильності визначення декларантом митної вартості, контролюючий орган послався на те, що в п. 2.2 контракту від 06 вересня 2013 року№060913 вказано, що ціна на товар включає вартість пакування та маркування товару, проте відсутні відомості щодо вартості пакування та маркування товару, що виключає можливість перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що наведені складові митної вартості товарів додаються до неї (митної вартості) тільки в тому разі, якщо вони не включаються до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

З урахуванням того, що згідно з п. 2.2 контракту № 060913 від 06 вересня 2013 року, в ціну товару включена вартість пакування та маркування товару, вимоги митного органу щодо виокремлення та підтвердження вказаних складових митної вартості товару є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року (К/800/56324/14).

Так, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Керамхолл» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митиці ДФС України від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00062/2 про коригування митної вартості товару.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00142.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 26.05.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Глущенко Я.Б.