Справа № 813/178/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р. Справа № 876/1956/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови видати довідку про звільнення з органів податкової міліції за вислугою років та зобов'язати його видати довідку про звільнення позивача з органів податкової міліції за вислугою років.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що рапорт, який подано на звільнення містить вимоги звільнити за власним бажанням у зв»язку з вислугою років, а також в пенсійному посвідченні визначено вид пенсії - за вислугу років.

Суд першої інстанції вказаним документам не надав правової оцінки.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з заявою про видачу йому довідки про звільнення з органів податкової міліції за вислугою років.

24.09.2015 року Головним управлінням ДФС України у Львівській області надано позивачу відповідь № 4531/10/13-01-04-01-25, яким повідомлено позивача, що відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 № 114 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року № 1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги», наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 29.05.2015 року № 177-о, його звільнено з податкової міліції за пунктом 64 підпункту «Ж» (за власним бажанням» 29.05.2015 року).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, право на пільги згідно з цим Законом мають працівники міліції, звільнені зі служби за віком, хворобою або вислугою років.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до висновку про правомірність відмови відповідача у видачі позивачу довідки про право на пільги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі відповідають матеріалам справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та умови проходження служби в міліції згідно з частиною першою статті 18 Закону № 565-ХІІ регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

У пункті 64 Положення закріплено перелік підстав для звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби.

Частиною шостою статті 22 Закону № 565-ХІІ визначено підстави, звільнення за якими передбачає право на збереження пільг, встановлених цим Законом, а саме: за віком, хворобою або вислугою років, які відповідають підпунктам «а», «б» пункту 64 Положення.

Таким чином, незалежно від наявності умов для призначення пенсії за вислугу років, перелік яких міститься у статті 12 Закону № 2262-ХІІ, право на збереження встановлених Законом № 565-ХІІ пільг має лише працівник міліції, звільнений зі служби з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Закону, тобто за віком, хворобою або вислугою років.

Повторно звертаючи увагу на наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.05.2015 року № 177-о ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням у запас відповідно до п.п. «ж» п. 64 Положення, тобто не з підстав, передбачених частиною шостою статті 22 Закону № 565-ХІІ.

Стосовно покликання апелянта на копію рапорта, який подано на звільнення за власним бажанням у зв»язку з вислугою років, а також наявністю в пенсійному посвідченні визначеного виду пенсії - за вислугу років, то колегія суддів вважає, що дані докази не спростовують доводів відповідача щодо звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ саме на підставі п.п. «ж» п. 64 Положення від 29.07.1991 № 114.

Вказана правова позиція не суперечить висновкам Верховного Суду України викладеним в судових рішеннях від 23.04.2013 року №21-96а13 та від 13.05.2014 року №21-66а/14.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року у справі №813/178/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 24.05.2016р.