Справа № 826/24116/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2016 року № 826/24116/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми»
доДержавної служби фінансового моніторингу України
прозобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби фінансового моніторингу України, в якому просить:

- зобов'язати Державну службу фінансового моніторингу України надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» запитану в його листі від 18.08.2015 №60 інформацію про те, чи направлялося до АТ «Укрексімбанк» рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» в АТ «Укрексімбанк»;

- зобов'язати Державну службу фінансового моніторингу України надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» запитану в його листі від 18.08.2015 №60 інформацію про дату та вихідний номер рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» в АТ «Укрексімбанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в серпні 2015 року було зупинено видаткові операції на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» в АТ «Укрексімбанк». Внаслідок вказаного позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо факту направлення відповідачем до АТ «Укрексімбанк» рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках позивача. Проте, на думку позивача, відповідач листом від 21.09.2015 №3997/0460-07-2 протиправно відмовив позивачу у надані запитуваної інформації.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд його задовольнити.

Представник Державної служби фінансового моніторингу України проти задоволення позову заперечив та зазначив, що відмова у наданні інформації на запит позивача, яка оформлена листом від 21.09.2015 №3997/0460-07-2, надана відповідачем у відповідності до положень п. 40 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 12, ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 №1702-VII (далі - Закон №1702-VII).

За погодженням сторін та у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У серпні 2015 року було зупинено видаткові операції на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» в АТ «Укрексімбанк», що підтверджується листом Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Кіровограді від 14.08.2015 №055-153/1246 (а.с. 8 том 1) та листом Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку від 14.08.2015 №051-12/585 (а.с. 9 том 1).

На підставі викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» звернулось до відповідача листом від 18.08.2015 за вих. №60, в якому просило надати інформацію щодо факту направлення відповідачем до АТ «Укрексімбанк» рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках позивача та щодо дати і вихідного номеру такого рішення (а.с. 10 том 1).

Листом від 21.09.2015 №3997/0460-07-2 Державна служба фінансового моніторингу України з посиланням на положення п. 40 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 12, ст. 17 Закону №1702-VII повідомив позивача про неможливість надання запитуваної інформації (а.с. 11-12 том 1).

Вважаючи таку відмову у наданні запитуваної інформації необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У силу ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

У свою чергу, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки визначені у ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з якою інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація, таємна інформація; службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як вбачається зі змісту запиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Георг Біосистеми» від 18.08.2015 за вих. №60, позивач просив надати інформацію щодо факту направлення відповідачем до АТ «Укрексімбанк» рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках позивача та щодо дати і вихідного номеру такого рішення.

У відповідності до преамбули Закону №1702-VI, цей Закон спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов'язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5, п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону №1702-VII, система фінансового моніторингу складається з первинного та державного рівнів.

Суб'єктами державного фінансового моніторингу є Національний банк України, центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, Міністерство юстиції України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері надання послуг поштового зв'язку, у сфері економічного розвитку, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, спеціально уповноважений орган.

Спеціально уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Поряд з цим, згідно з п.п. 1, 3 Положення про Державну службу фінансового моніторингу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №466/2011, Державна служба фінансового моніторингу України (Держфінмоніторинг України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

Основними завданнями Держфінмоніторингу України є: 1) реалізація державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а також внесення пропозицій щодо її формування; 2) збирання, оброблення та аналіз інформації про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу, інші фінансові операції або інформації, що може бути пов'язана з підозрою у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванні тероризму; 3) створення та забезпечення функціонування єдиної державної інформаційної системи у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Тобто, Держфінмоніторинг України, у розумінні норм Закону №1702-VII, є спеціально уповноваженим органом, який здійснює функцію державного фінансового моніторингу.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону №1702-VI, спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

У відповідності до ч. 5 ст. 17 Закону №1702-VI, у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов'язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб'єкту первинного фінансового моніторингу;

є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Суб'єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій:

третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб'єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій);

наступного робочого дня після дня отримання суб'єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій);

наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції), зазначеної у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій);

наступного робочого дня після дня отримання суб'єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини п'ятої статті 23 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб'єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє клієнту у разі його звернення про зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо строк її (їх) зупинення перевищив сім робочих днів.

Отже, приписами ст. 17 Закону №1702-VI визначено вичерпний перелік суб'єктів, яких Держфінмоніторинг України інформує про прийняте рішення, щодо зупинення видаткових операцій, а саме: суб'єктів первинного фінансового моніторингу та правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінально процесуального кодексу України.

Крім того, згідно з ч.ч. 12 та 13 ст. 12 Закону №1702-VI, спеціально уповноважений орган забезпечує захист та зберігання таємниці фінансового моніторингу. Спеціально уповноваженому органу заборонено розкривати та/або передавати будь-кому інформацію, що є таємницею фінансового моніторингу, крім випадків, передбачених статтями 17, 18, 20 і 23 цього Закону. У разі надходження запиту щодо такої інформації спеціально уповноважений орган повертає відповідній заінтересованій особі такий запит без розгляду, крім випадку, якщо запит надійшов у рамках перевірки раніше надісланих йому узагальнених та/або додаткових узагальнених матеріалів. За наявності у спеціально уповноваженому органі додаткової інформації, що стосується раніше надісланих правоохоронним органам узагальнених матеріалів, спеціально уповноважений орган може формувати та подавати відповідному правоохоронному органу додаткові узагальнені матеріали.

Розголошення у будь-який спосіб працівниками спеціально уповноваженого органу таємниці фінансового моніторингу тягне за собою відповідальність відповідно до закону або за рішенням суду.

Обов'язок дотримуватися таємниці фінансового моніторингу та не розголошувати факт подання інформації спеціально уповноваженому органу в установлених цим Законом випадках поширюється також на осіб, яким така інформація стала відома у зв'язку з їх професійною або службовою діяльністю.

Особи, винні у порушенні таємниці фінансового моніторингу та заборони інформувати про факт подання інформації спеціально уповноваженому органу, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

При цьому, виходячи із визначення поняття «таємниця фінансового моніторингу», викладеного у п. 40 ч. 1 ст. 1 Закону №1702-VI, це інформація, отримана під час здійснення державного фінансового моніторингу спеціально уповноваженим органом, а саме інформація про фінансові операції та їх учасників, додаткова інформація, інша інформація, що може бути пов'язана з підозрою у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванні тероризму чи фінансуванні розповсюдження зброї масового знищення та/або іншими незаконними фінансовими операціями.

З аналізу наведеного вбачається, що рішення про зупинення видаткових фінансових операцій містить таємницю фінансового моніторингу, а, відтак, інформація, яка міститься у такому рішенні, цілком відповідає визначенню «таємна інформація», викладеному у ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з якою таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Державна служба фінансового моніторингу України не наділена правом розкривати, крім зазначених вище випадків, інформацію про факт прийняття рішення про зупинення видаткових фінансових операцій та факт його подання до суб'єкта первинного фінансового моніторингу.

У той же час, суд наголошує на тому, що відповідно до абз. 9 ч. 5 ст. 17 Закону №1702-VI, виключно суб'єкту первинного фінансового моніторингу надано право за умови, що строк зупинення фінансових операцій перевищує 7 робочих днів, на запит клієнта повідомити лише про факт зупинення фінансової операції.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відмова Державної служби фінансового моніторингу України у наданні інформації на запит позивача, яка оформлена листом від 21.09.2015 №3997/0460-07-2, відповідає наведеним вище положенням Закону №1702-VI та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова