Справа № 2а-7976/09/1770
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2009-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 2а-7976/09/1770
29 грудня 2009 року м. Рівне
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Друзенко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання нечинним акту службового розслідування від 30.11.2009 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання нечинним акту службового розслідування від 30.11.2009 року.

У відкритті провадження у даній адміністративній справі слід відмовити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

Так, за вимогами п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії. Правовий акт це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення. Як нормативний так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямування на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки. За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Акт службового розслідування не є правовим актом індивідуальної дії, позаяк не являється рішенням суб'єкта владних повноважень, що спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень. Сам по собі акт службового розслідування не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відтак, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Наведене відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, який у листі №1619/10/13-09 від 30.11.2009 року, вказав, що, у тому випадку, якщо предметом позову є скасування акта перевірки суб'єкта владних повноважень, то судам слід відмовляти у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України, а відкрите провадження у справі належить закривати на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 17, 109, 165 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В :

1.Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Фонду державного майна України про визнання нечинним акту службового розслідування від 30.11.2009 року.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

3. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який постановив ухвалу. Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Друзенко Н.В.