Справа № 2-а-90/2012
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2012-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-90/2012 рік
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої суддi ОСОБА_1,

з участю секретарів Крушельницької Б.О., Менделяк А.І.,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Вигода справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання протиправним та скасування рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 23.12.2011 року №190-10/2011,-

в с т а н о в и в:

Позивачі просять визнати приправним та скасувати рішення ОСОБА_6 сільської ради Долинського району Івано-Франківської області №190-10/2011 від 23.12.2011р. «Про виділення дороги, яка передбачена генеральним планом с.Витвиця».

Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були передані ділянки в урочищі «Кривець» для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства. На земельній ділянці ОСОБА_4 розташована трансформаторна підстанція. До їхніх земельних ділянок входить стежка, якою протягом багатьох років користуються всі бажаючі і ніхто нікому перешкод не чинить. Раніше були спроби перевести стежку у дорогу, однак актами від 10.05.2011 року та від 11.08.2011 року встановлено, що стежкою ніхто не забороняє користуватись, вона знаходиться у нормальному для користування стані, по стежці не можна їздити мотоциклом та скутером.

Неподалік від їхніх земельних ділянок знаходяться житлові будинки ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, для проїзду до яких вони користуються вулицею Шевченка.

Маючи документи про передачу землі у власність, позивачі у відповідності до постанови КМУ від 05.08.2009 року №844 подали їх в управління Держкомзему у Долинському районі для виготовлення державних актів про право власності на цю землю. Однак через відсутність коштів Державні акти їм так і не були виготовлені.

Рішенням ОСОБА_6 сільської ради від 23.12.2011 року №190-10/2011 було виділено дорогу, яка передбачена генеральним планом с.Витвиця в 1984 році, а земельну комісію було зобов»язано протягом 10 днів вийти на місце, скласти акта та подати на затвердження сесії сільської ради. Проте дана дорога в тому місці не може бути прокладеною по тій причині, що трансформаторна підстанція розташована на ОСОБА_4 землі і на віддалі менше 10 метрів від запроектованої дороги, а тому необхідно виготовляти проект на його перенесення, чого зроблено не було. Крім того у них ніхто земельну ділянку не вилучав, погодження на передачу її частини під дорогу вони не давали. Посилання сільської ради на генеральний план с.Витвиця є некоректним, оскільки він існує тільки формально, не відображає реального стану землекористування за майже 30 років, зміни не узгоджувалися з цим планом.

Дане рішення є незаконним, оскількисільська рада самовільно, без їхньої згоди вирішила із стежки зробити дорогу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, додатково пояснила, що дана земля передавалась їй ще від дідів-прадів. На даний час винесено рішення про передачу їй земельних ділянок в урочищі «Млака» для ведення особистого селянського господарства у приватну власність, проте не виготовлено Державні акти на ці ділянки, оскільки при безкоштовній приватизації земель пропали її документи, а тому обміри її земельних ділянок не проведені та вони не виділені в натурі. Спірна дорога має бути розташована посеред її земельної ділянки. Дорогу в цьому місці облаштувати не можливо, оскільки там сама млака, тому по ній можна тільки пройти, проти чого вона не заперечує. Для облаштування дороги їй необхідно віддати значну частину своєї присадиби, чого вона не має наміру робити. Крім того генеральний план, на який посилається сільська рада, виготовлений ще в 1984 році, є застарілим. До житлових будинків третіх осіб є заїзд з вулиці Шевченка, яким вони користувались при будівництві, а тому немає необхідності робити ще одну дорогу.

Позивач ОСОБА_4, він же представник позивачки ОСОБА_3, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали та пояснили, що рішенням сільської ради було вирішено виділити дорогу, яка передбачена генеральним планом с.Витвиця. Раніше на цьому місці була стежка, хоча згідно генерального плану повинна була бути дороги. Як для стежки, так і для дороги в селі визначено, що шириною вона повинна бути 3 м. На даний час появились нові забудівники, які почали вимагати облаштування дороги, передбаченої їхніми планами забудови та генеральним планом села. Щоб облаштувати дану дорогу необхідні великі кошти, яких у сільській раді немає, проте її погодились зробити зацікавлені особи. Навколо трансформаторної будки, яка встановлена неподалік цієї земельної ділянки, немає обмежень. Щодо передачі у приватну власність земельних ділянок позивачам, то в час винесення даних рішень проходила безкоштовна приватизація земель, тому з метою сприяння людям у виготовленні документів, сільська рада виносила рішення по всіх заявах на підставі по господарських книг, чорнових записів, архівних даних, не проводячи жодних обмірів та не виходячи на місце. Тому на сьогоднішній день існують розбіжності з даними інвентаризації земель, даними по господарських книг та прийнятими рішеннями. Після проведення точних обмірів під час виготовлення правовстановлюючих документів, на сесіях сільської ради виносяться рішення щодо уточнення розмірів земельної ділянки. Їм відомо, що дорогу не можна передавати у приватну власність, ця земельна ділянка повинна належати сільській раді і не може бути передана фізичним особам, а тому у 2009 роках людям передавалась у приватну власність тільки та земля, яка була в їх користуванні, із фонду сільської ради позивачам земельні ділянки додатково не виділялись. Оскільки біля господарств позивачів була стежка, вона, з їх слів, ввійшла у їхні землі. Проте це можливо буде точно встановити після проведення обмірів та виділення меж земельних ділянок в натурі. Щодо можливості облаштування дороги при наявності трансформатора, то жителька села, чия земельна ділянка знаходиться навпроти трансформатора, дала згоду на вилучення у неї частини земельної ділянки для облаштування дороги. Ними складались акти, що по даній стежці не можна їхати скутером, тому що в районі земельної ділянки ОСОБА_5 млака. Просили відмовити у задоволенні позову.

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що згідно генерального плану села Витвиця до їхніх господарств повинна була бути дорога, яка і була колись. Проте згодом на місці, де зараз трансформатор, повинен був бути магазин ОСОБА_3, тому вони загородили дану дорогу, проте існуючою стежкою користуються біля двадцяти господарств. На їхніх планах на будівництво, зазначена саме ця дорога, яка і в генеральному плані села. Дорога, про яку згадують позивачі, веде до лісу, а не до житлових будинків. Взимку її так замітає, що не може заїхати ні швидка допомога, ні, навіть, кінь, не те, що інший транспорт, тому дорога потрібна не тільки їм. Під час будівництва вони змушені були винаймати дві машини, які возили матеріали: одна везла до вулиці Шевченка, а потім вони перегружали матеріал в іншу машину, щоб довезти його до будинку. ОСОБА_8 пояснив, що він являється депутатом сільської ради від цього округу. Коли він зашутрував існуючу стежку, щоб міг заїхати хоча б спеціалізований транспорт: медична, аварійна служба, то за ніч шутер був зібраний позивачами і викинутий йому на подвір»я. Щодо охоронної зони навколо трансформатора, то працівники ОСОБА_12 пояснювали, що будь-який трансформатор встановлений на законних підставах повинен бути огороджений і на відстані 3 м від нього - охоронна зона, яка поширюється на будівництво житлових будинків та будь-яких споруд, що передбачає скупчення людей. Просили у позові відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін, третіх осіб, свідка, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Ст.ст. 78, 81 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі…безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; …приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, виділення в натурі належної їм земельної ділянки.

Як вбачається з п.«а» ч.3 ст. 83 вищеназваного кодексу до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Рішеннями ОСОБА_6 сільської ради №961-25/09 від 20.04.2010 року, №611-21/09 від 29.09.2009 року надано згоду на передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,16 га в с.Витвиця по вул. Шевченка,4 ОСОБА_4 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га в урочищі «Млака» та 0,03 га в урочищі «Млака» ОСОБА_5 (а.с.10,13).

ОСОБА_4 виготовлено кадастровий план земельної ділянки, на якому відображені схема земельної ділянки та споруди, які на ній розміщені. Розмір земельної ділянки 0,4133 га, що суперечить розмірам встановленим у вищевказаному рішенні (а.с.63).

Відповідно до відповіді виконкому ОСОБА_6 сільської ради від 07.05.2012 року №02-20/91 згідно погосподарської книги №9 за 1991-1995 роки за господарством, в якому проживала ОСОБА_12, обліковано 0,36 га землі. Згідно рішення сесії сільської ради від 18.12.1997/26.12.1997 року ОСОБА_12 передано у власність 0,65 га землі. Остання не скористалася своїм правом і не виготовила Державний акт на право власності на земельні ділянки. Підстав збільшення розмірів земельної ділянки в по господарській книзі не відображено. За господарством ОСОБА_3 обліковано 0,31 га землі, а рішенням сільської ради від 18.12.1997/26.12.1997 року їй передано у приватну власність 0,29 га землі. Ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_5 не виготовили Державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 83-84).

Про те, що тривалий час на території ОСОБА_6 сільської ради існує спір з приводу необхідності облаштування дороги, передбаченої генеральним планом, свідчать відповідь ДП «Діпромісто» від 16.11.2011 року сільському голові про те, що на даний час генплан села не відповідає існуючому плану забудови території (а.с.17), виписка з протоколу п»ятої сесії сільської ради від 19.07.2011 року, де обговорювалось питання дороги та було вирішено створити спеціальну комісію для вивчення даного питання (а.с.19-21), відповіді на численні звернення позивачів до різних інстанцій, які свідчать що земельні спори підвідомчі органу місцевого самоврядування, а у разі неможливості їх вирішення суду (а.с.22, 23), копія заяви ОСОБА_13 сільському голові від 12.01.2012 року про те, що вона добровільно віддає свою землю «млака» під дорогу загального користування (а.с.78).

Згідно акту земельної комісії ОСОБА_6 сільської ради від 11.08.2010 року, затвердженого сільським головою, комісія вирішила дати дозвіл на прохід по стежці, проїзд тачкою, а худобу виганяти по іншій дорозі. Скутером і мотоциклом по даній стежці не можна їхати (а.с.25). А відповідно до акту цієї ж комісії від 10.05.2011 року стежка через урочище «Город» по вул. Шевченка існує і ніхто не заперечує проти того, щоб по ній ходити. Комісія вийшла в більш-менш суху погоду, стежка в нормальному стані. Біля стежки викопана фоса. Шутруванню не підлягає (а.с.24).

Як встановлено з викопіювання з генерального плану с.Вивиця повз земельні ділянки позивачів по справі проходить дорога, яка веде до господарств, які розташовані перпендикулярно до цієї дороги, серед яких земельні ділянки третіх осіб (а.с.18, 89).

Про те, що треті особи у встановленому законом порядку отримали державні акти на земельні ділянки та проводили будівництво на цих землях відповідно до діючих норм та правил з отриманням необхідних дозволів та виготовленням планів, в яких заїзд до їхніх господарств передбачений з дороги, яку необхідно облаштувати, свідчать рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради «Про будівництво господарських будівель на присадибній ділянці ОСОБА_14Л.», копія проекту розміщення господарських будівель на ділянці та копія будівельного паспорту (а.с. 50, 51, 52); державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №395434, виданий ОСОБА_7, план меж земельної ділянки та відображення її на викопіюванні з генерального плану, ситуаційний план, довідка про зміну адреси, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.53, 54, 85, 86, 88); копії рішення ОСОБА_6 сільської ради від 15.12.2010 року №21-1/10 та від 19.07.2011 року про надання згоди на передачу у власність земельної ділянки та на будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Витвиця по вул.Чорновола, викопіювання з генплану села з зображенням господарства ОСОБА_9 та державний акт серії ЯЛ №446086 (а.с.55-58).

23.12.2011 року рішенням ОСОБА_6 сільської ради №190-10/2011 вирішено виділити дорогу, яка передбачена генеральним планом с.Витвиця 1984 року в натурі (а.с.9).

Як вбачається зі ст. 10 Закону України « Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» до земель місцевої (локальної) електричної мережі відносяться земельні ділянки, надані для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів передачі електричної енергії від магістральної електричної мережі до споживачів електричної енергії: в тому числі трансформаторні підстанції та розподільні пункти. А ст. 16 цього закону визначає порядок встановлення земельних сервітутів для розміщення об'єктів енергетики та передачі електроенергії.

Постановою КМ України від 4 березня 1997 р. N 209 затверджено Правила охорони електричних мереж, згідно п.5 яких: охоронні зони електричних мереж встановлюються: за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

В акті обстеження земельної ділянки в урочищі «Кривець» під дорогу від 29.12.2011 року зазначено, що комісія повинна була відбити дорогу шляхом забивання дерев»яних кілків. Згідно пояснення представника ОСОБА_12 ОСОБА_15 встановити дорогу неможливо, оскільки це суперечить вимогам відстані трансформатора від дороги, яка повинна бути 10 м. Щоб встановити дорогу необхідно перенести трансформатор, а для цього необхідно виготовити проект та знайти ділянку під трансформатор (а.с.26).

30.12.2011 року сільська рада за результатами розгляду акту комісії від 29.12.2011 року вирішила звернутися з клопотанням до начальника філії «Долинського РЕМ» про надання можливості будівництва дороги, яка передбачена генеральним планом та виділена згідно рішення сесії сільської ради від 23.12.2011 року №190-10/2011 (а.с.11).

На даний запит від 04.01.2012 року «Долинський РЕМ» повідомив, що для будівництва дороги необхідно виготовити проектну документацію з обов»язковим погодженням з енергопідприємством, у віданні якого перебувають трансформаторні підстанції, повітряні та кабельні лінії (а.с.144).

Як вбачається з відповіді ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Долинський РЕМ» будівництво електромереж, в тому числі трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ в с.Витвиця було проведено в 1987 році згідно чинного законодавства. Зауважень з боку землевласників не було (а.с.142).

Згідно акту обстеження спірної земельної ділянки комісією з депутатів сільської ради від 27.08.2012 року та фотографій долучених до нього в запланованому місці облаштування дороги між трансформатором ЛТП260РУ 10кВ та канавою для стічних вод (ширина канави 40 см) є віддаль 4,10м. В цьому місці прокладена стежка для проходу. Поза потоком дорога не може бути облаштована по причині заводнення цієї площі. На фотографіях зображено трансформатор, який нічим не обгороджений та навколо нього не встановлено жодних обмежувальних чи попереджувальних знаків. Неподалік трансформатора знаходиться житловий будинок. Поряд з трансформатором земельна ділянка, яка заросла травою (а.с.138-141).

В судове засідання неодноразово викликався представник Долинського РЕМ, який брав участь в обстеженні спірної земельної ділянки та наголошував на встановленні обмежень для будівництва дороги, проте останній в судове засідання не з»явився, таким чином ухилившись від дачі пояснень під присягою, документів, які підтверджують виділення земельної ділянки під встановлення трансформатора чи укладення земельного сервітуту з власником земельної ділянки ні сторонами, ні «Долинським РЕМ» суду надано не було. Одночасно згідно відповіді останнього трансформатор встановлений пізніше виготовлення генплану села з дотриманням всіх норм та погоджень, а, отже, у разі наявності дозволу на його встановлення, було враховано наявність дороги, відображеної у генеральному плані с.Витвиця. Разом з тим в жодних представлених суду матеріалах не відображено спеціальних зон об'єктів енергетики, як цього вимагає ст. 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів».

Крім того ст.32 вищеназваного закону та п.8 Правил охорони електричних мереж чітко визначено обмеження, які встановлюються на використання земель у спеціальних зонах об'єктів енергетики, серед яких відсутня заборона на облаштування (існування) дороги в межах охоронної, санітарної зони об»єктів енергетики.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що до відділу Держкомзему зверталися позивачі з приводу того, що згідно генерального плану села нанесено дорогу на їхні земельні ділянки, проте дані питання відносяться до компетенції сільської ради. Сільська рада може вносити зміни до існуючих рішень тільки після проведення зйомки. Якщо рішення із земельних питань не відповідають чинному законодавству, вони підлягають скасуванню у судовому порядку. Крім того, землі загального користування не можуть передаватися у власність громадян. Щодо трансформатора, то відсутні будь-які документи на його встановлення, відсутні дані про обмеження у використанні земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому неможливо встановити охоронну зону.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи у суді обміри та обчислення земельних ділянок позивачів відсутні, а отже твердження, що сільська рада має намір облаштувати дорогу за рахунок виділеної їм земельної ділянки є упередженим, оскільки у прийнятих рішеннях вказана лише її орієнтовна площа, що підтвердив у судовому засіданні представник сільської ради. Площа земельної ділянки ОСОБА_4 є суттєво більшою, ніж та, яка йому виділена, а ОСОБА_3 взагалі не надала суду документів, які підтверджують розмір та межі її земельної ділянки. ОСОБА_5 передано у приватну власність дві земельні ділянки в урочищі «Млака», а тому її твердження, що вони нерозривні не підтверджено жодними доказами, здобутими та перевіреними в судовому засіданні. Разом з тим в оскаржуваному рішенні також не визначений розмір земельної ділянки, на якій буде проходити дорога, не визначено її межі, а тому твердження позивачів про те, що дорога буде облаштована за рахунок їх земельних ділянок та в охоронній зоні об»єкта енергетики не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Пояснення позивачів та обставини, викладені в актах комісії сільської ради, про те, що дорога не може бути об лаштована у зв»язку з вологістю, яка існує на цій території та канавою, спростовані в судовому засіданні поясненнями третіх осіб, які погодились зашурувати дану земельну ділянку, а через канаву кинути спеціальну трубу та накрити її, що дасть можливість існувати дорозі. Щодо охоронної зони, то жодним нормативним актом не забороно існування дороги в районі встановлення трансформаторних підстанцій, тим більше, що жителька с.Витвиця ОСОБА_13 згідна віддати свою земельну ділянку для облаштування дороги з метою віддалення її від трансформатора, про що подала відповідну заяву у сільську раду.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Судом також встановлено, що 23.12.2011 року під №190-10/2011 було прийняте рішення, що стосується виділення дороги, яка передбачена генеральним планом с.Витвиця. Дане рішення прийняте на пленарному засіданні сільської ради після обговорення більшістю голосів, з дотриманням вимог ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та в межах повноважень сільської ради, є правомірним,обґрунтованим, відповідає чинним нормативно-правовим актам та не порушує нічиїх прав. А тому позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст. 4, 25-26, 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 12, 78, 81, 83, 98, 100, 116, 118, 186 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 16, 25, 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів», Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою КМ України від 4 березня 1997 р. N 209, керуючись ст.ст. 2, 6, 18, 158, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 23.12.2011 року №190-10/2011 - за необгрунтованістю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: