Справа № 804/1701/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/51553/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» до Головного управління Державного казначейскої служби України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених коштів,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державного казначейскої служби України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених коштів, в якому просило скасувати рішення про визначення митної вартості товарів від 03.06.2010 року № 110000013/2010/1513118/2 та стягнути з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» надмірно сплачену суму податку на додану вартість на підставі рішення від 03.06.2010 року № 110000013/2010/1513118/2 у загальній сумі 7577,28 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» було задоволено. Скасовано рішення про визначення митної вартості товарів від 03.06.2010 року № 110000013/2010/151318/2, стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» надмірно сплачену суму податку на додану вартість на підставі рішення Дніпропетровської митниці від 03.06.2010 року № 110000013/2010/151318/2 у загальній сумі 7577,28 грн..

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 року апеляційні скарги Дніпропетровської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області було задоволено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД», не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 29.04.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» та компанією ILIM TRADING, Женева, Швейцарія укладено контракт на поставку товару № І.05.17403.049.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на виконання контракту, позивачем до Дніпропетровської митниці 03.06.2010 року подано вантажну митну декларацію № 110000013/2010/509027 для здійснення митного оформлення партії товару: товар № 1 - Картон для плоских слоїв гофрокартону «Крафтлайнер» - марка К 125 (код товару 48059100); товар № 2 - Картон для плоских слоїв гофрокартону «Крафтлайнер» - марка К 175 (код товару 48059200). Митна вартість товару була заявлена за ціною договору (основний метод) - 0,53 доларів США/кг., для двох партій товару.

Для підтвердження заявленої митної вартісті товару позивачем були надані наступні документи: облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 14.09.2005 року № 11000/1/2005/110791; внутрішній транзитний документ від 31.05.2010 року № 804050001.2010.135935.001; накладна ЦІМ/УМВС від 26.05.2010 року АК 342728; рахунок-фактура (інвойс) від 26.05.2010 року № 52575; рахунок-фактура (інвойс) від 31.05.2010 № ; пакувальний лист від 26.05.2010 року № 282634, № 282635; пропозиції/розцінки від 05.05.2010 року 32393/01-132; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 28.04.2010 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 30.12.2009 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 29.04.2009 року № I.05.17403.049; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи (МОЗ України) від 01.12.2009 року № 05.03.02-03/77067; довідка про проведення декларування валютних цінностей ДПІ Бабушкінського району від 21.04.2010 року №385; сертифікат про проходження товару форми СТ-1 від 26.05.2010 року № RUUA; довідка банку від 27.05.2010 року № 186; калькуляція собівартості від 31.05.2010 року 32392/04-009; лист про біржові ціни від 03.06.2010 року №94; лист про хімічний склад від 01.12.2009 року № 0112-243; прайс-лист від 05.05.2010 року вх. 05/05; платіжне доручення від 25.05.2010 року № 8117; копія експортної ВМД від 26.05.2010 року; ВМД, за якою було відмовлено у митному оформленні від 03.06.2010 року № 110000013.2010.509027.

Посадовою особою митного органу у графі декларації митної вартості «для відміток митного органу» вчинено запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: раніше винесені рішення про визначення митної вартості товарів.

03.06.2010 року Дніпропетровською митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару №110000013/2010/151318/2, відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за третім методом.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно із статтею 266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість),

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень постанов Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та від 20.12.2006 року № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження чітко визначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати, зокрема банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено.

Відповідно до пункту 11 вищезазначеного Порядку, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу».

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару;відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Судом апеляційної інстанції установлено, що Дніпропетровська митниця під час здійснення митного оформлення товару та прийняття оспорюваного рішення правомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, оскільки у митного органу була наявна інформація щодо ідентичного товару, зокрема Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» 17.05.2010 року за ВМД № 110000013/2010/507709 та 18.05.2010 року за ВМД № 110000013/2010/507774 було здійснено митне оформлення аналогічного товару на підставі рішення про визначення митної вартості товарів від 17.05.2010 року № 110000013/2010/151103/2 та рішення про визначення митної вартості № 110000013/2010/150661/2 від 07.04.2010 року, ідентичні товари ввозились по ціні більше ніж 0,53 доларів США за 1 кг товару, були ввезені за ціною 0,74 доларів США за 1 кг картону для плоских слоїв гофрокартону «Крафтлайнер» - марка К 125 та до 0,64 доларів США за 1 кг картону для плоских слоїв гофрокартону «Крафтлайнер» - марка К 175, яка і була взята митницею для нового ввезення такого ж товару тим же декларантом Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД».

Позивачем при поданні 03.06.2010 року митної декларації не були надані пояснення стосовно оплати. Оплата за ввезений товар відповідно до узгоджень між продавцем та покупцем повинна бути проведена як 100% передоплати.

Митний орган обґрунтував, чому ним для визначення митної вартості товару вибрано саме поставку ідентичного товару, що відбулась 17.05.2010 року та 07.04.2010 року.

Оскільки при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем не було допущено порушень вимог Митного кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку відмовивши в скасуванні рішення про визначення митної вартості товарів від 03.06.2010 року № 110000013/2010/1513118/2.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» надмірно сплачену суму податку на додану вартість на підставі рішення від 03.06.2010 року № 110000013/2010/1513118/2 у загальній сумі 7577,28 грн., колегія суддів зазначає наступне.

У частині 6 статті 264 Митного кодексу України зазначено, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.2007 (далі - Порядок № 618) визначено процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Згідно з положеннями розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, платником податку до загального відділу митного органу, яким здійснювалося оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1095/14362, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України.

Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Тобто, основною умовою повернення коштів, є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Проте, з метою повернення надмірно зарахованих до бюджету платежів, сплачених відповідно до рішення митниці про визначення митної вартої товару, у зазначеному порядку Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» до митного органу не зверталось.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанцій, є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД»- залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» до Головного управління Державного казначейскої служби України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених коштів - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий