Справа № 804/2337/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 р. Справа № 804/2337/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Гончарової В.Г.
представника позивача: Киричек О.О.
представника відповідача: Петрашку О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал»
до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними дії відповідача з невизнання як податкової звітності уточнюючих розрахунків у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок позивача за серпень 2014 року з додатками та податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2014 року з додатками, а також зобов'язати відповідача визнати в якості податкової звітності уточнюючі розрахунки у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок позивача за серпень 2014 року з додатками та податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2014 року з додатками.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
На виконання приписів ст.ст.49, 203 Податкового кодексу України ТОВ «Транс-термінал» через повноважного представника 25.11.2014р. подано до Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року з додатками, які зареєстровані контролюючим органом в цей же день, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (а.с.21-24).
Крім того, 18.12.2014р. ТОВ «Транс-термінал» засобами поштового зв'язку подано до Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року та уточнюючі розрахунки у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року (а.с.116-119).
Судом також встановлено, що 19.01.2015р. позивач засобами поштового зв'язку надіслав на адресу відповідача податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року (а.с.105-109).
Однак, листом від 03.02.2015р. за вих.№2057/10/04-17-18-79 Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області фактично відмовила ТОВ «Транс-термінал» у прийнятті поданої ним податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року, посилаючись на те, що вона не вважається податковою звітністю, оскільки не містить обов'язків додаток №5 (а.с.112).
Вирішуючи спір по суті, суд зважає на наступне.
Так, п.49.1 та п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до п.49.5 ст.49 цього Кодексу у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.
Пунктом 49.8 ст.49 Податкового Кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно з п.49.9, п.49.10 ст.49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
За змістом приписів п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.
При цьому п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Пунктом 48.4 ст.48 цього Кодексу також передбачено, що в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Згідно з п.п.48.5.1 п.48.5 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.
Згідно з п.14 Порядку №678 додатками до декларації є: 1) розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1); 2) довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (додаток 2); 3) розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3); 4) заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (додаток 4); 5) розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (додаток 5); 6) довідка (Д6) (додаток 6) подається платниками, які заповнюють рядки 3, та/або 4, та/або 5 декларації, та підприємствами (організаціями) інвалідів; 7) розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д7) (додаток 7); 8) заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (Д8) (додаток 8); 9) розрахунок питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг до вартості всіх товарів/послуг (ДС9) (додаток 9).
З податкової декларації ТОВ «Транс-термінал» з ПДВ за жовтень 2014 року вбачається, що означена податкова звітність складена з дотриманням приписів ст.48 Податкового кодексу України та містить всі обов'язкові реквізити, в тому числі додатки, передбачені Порядком №678, що відповідачем не заперечується.
Зауваженням з боку відповідача щодо оформлення цієї податкової декларації було відображення в ній невірного місцезнаходження позивача.
Згідно з п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Абзацом 7 частини 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що в Єдиному державному реєстрі щодо юридичної особи містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження цієї юридичної особи.
Згідно з ч.5 ст.17 цього Закону в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.
При цьому ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлено статус відомостей Єдиного державного реєстру та визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Як зазначалося вище, саме ця адреса і була вказана позивачем в графі 6 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.
Отже, твердження відповідача про недостовірність такого обов'язкового реквізиту декларації як місцезнаходження платника податку є безпідставним, необґрунтованим та спростовується вищенаведеним.
Щодо доводів Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відносно того, що недостовірність місцезнаходження позивача підтверджується актом від 26.11.2014р. №277/15-01/36568654 суд зазначає, що приписами п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України чітко визначено, що відомості про податкову адресу платника податку (місцезнаходження такої юридичної особи) мають бути підтверджені саме інформацією з Єдиного державного реєстру. Отже, такий акт не є належним доказом недостовірності податкової адреси платника податку у розумінні приписів чинного законодавства України. Тим більше, що судом встановлено, що контролюючий орган до державного реєстратора з питання внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність юридичної особи - ТОВ «Транс-термінал» - за її місцезнаходженням не звертався.
Відносно посилань відповідача на довідку оперативного відділення слідчого відділу Лівобережної ОДПІ №5065 від 16.12.2014р. про не встановлення місцезнаходження ТОВ «Транс-термінал» суд зазначає, що цей доказ також не може бути покладений в основу обґрунтування позиції відповідача про правомірність не прийняття податкової декларації позивача з ПДВ за жовтень 2014 року, оскільки лист контролюючого органу про невизнання цієї податкової декларації податковою звітністю датований 27.11.2014р., тобто набагато раніше, ніж була складена довідка оперативного відділення слідчого відділу Лівобережної ОДПІ №5065 від 16.12.2014р.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно та протиправно було відмовлено у визнанні податкової декларації позивача з податку на додану вартість за жовтень 2014 року податковою звітністю.
Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. Оскільки відмова у прийнятті поданої декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації відповідно до п.п.49.12.1 п.49.12 ст.49 Податкового кодексу України така відмова може бути предметом розгляду в адміністративних судах України.
Згідно з п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.
Отже, в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином і підстави для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну подачу декларації відповідно до п.п.49.12.1 п.49.12 ст.49 Податкового кодексу України відсутні.
З огляду на наведене, керуючись приписами ч.2 ст.11 та абз.10 ч.2 ст.162 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до яких позивач просив визнати протиправними дії відповідача з невизнання як податкової звітності податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками та зобов'язати відповідача визнати в якості податкової звітності цю податкову декларацію з додатками, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, а спосіб захисту, обраний позивачем, є недостатнім для цього, тому суд визнає протиправною відмову відповідача у визнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал» та визнає цю податкову декларацію прийнятою відповідно до п.49.13 статті 49 Податкового кодексу України у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме: 25 листопада 2014 року.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині оскарження відмови відповідача у визнанні податковою звітністю уточнюючих розрахунків у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок позивача за серпень 2014 року та його податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад та грудень 2014 року, а також щодо зобов'язання відповідача визнати їх податковою звітністю, з огляду на наступне.
Як зазначалося вище, приписами п.13, п.14 Порядку №678 передбачено обов'язкове подання декларації з додатками, вказаними у цьому Порядку, що є її невід'ємною частиною, в тому числі з додатком №5.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 73грн. 08коп., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, а відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 24грн. 36коп.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у визнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал».
Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-термінал» прийнятою відповідно до п.49.13 статті 49 Податкового кодексу України у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме: 25 листопада 2014 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова