Справа № 826/1212/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2016 року № 826/1212/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКонсорціуму "Науково - виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2015 № , №

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Консорціум "Науково - виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2015 № , № .

Позивачу було нараховано податкові зобов'язання за результатами планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013. Підставою для нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення фінансово - господарських правовідносин між позивачем та контрагентами ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс».

Позивач, не погоджуючись з висновками податкового органу, зазначає, що у період, який перевірявся податковим органом, мав фінансово - господарські відносини з контрагентами ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс», які за твердженням позивача мали реальний характер, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Представники сторін у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності його представника у письмовому провадження, з огляду на що відповідно до частини першої статті 41, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось та суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

18.05.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення на адміністративний позов в яких він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті № 452/2659-2208/33834660 від 25.09.2015, інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена планова виїзна перевірка Консорціуму «НВО «Укргідроенергобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт № 452/2659-2208/33834660 від 25.09.2015, яким встановлено порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 474 953, 00 грн., у тому числі по періодам: 2012 рік - 89 860, 00 грн., 2013 рік - 1 385 093, 00 грн. та пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податок на додану вартість на загальну суму 542 939, 00 грн., у тому числі по періодам: жовтень 2012 року - 85 581, 00 грн., грудень 2012 року - 66 667, 00 грн., січень 2013 року - 166 667, 00 грн., квітень 2013 року - 32 358, 00 грн., травень 2013 року - 108 333, 00 грн., червень 2013 року - 83 333, 00 грн.

09.10.2015 на підставі зазначеного акту прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 2 212 430, 00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 737 477, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 814 409, 00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 271 470, 00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень - рішень рішенням Головного управління ДФС у м. Києві скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення- - рішення без змін.

Консорціум «НВО «Укргідроенергобуд» не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та контрагентами ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс» реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач мав фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» за договором поставки № ДГ-29/848 від 18.06.2013, за умовами якого постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, поставити та передати у власність покупця вентиляційне обладнання та інші товарно-матеріальні цінності, необхідні для потреб, що визначені у пункті 1.2 цього договору (Обладнання), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлене обладнання.

Згідно пункту 1.2 вказаного договору, обладнання постачається покупцю для потреб завершення будівництва гідроагрегатів № 2 та № 3 Дністровської ГАЕС. Замовником завершення будівництва гідроагрегатів № 2 та № 3 Дністровської ГАЕС є ПАТ «Укргідроенерго».

Пунктом 2.2 договору поставки № ДГ-29/848 від 18.06.2013 передбачено, що номенклатура (за групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, тощо) кількість, ціна, строки поставки конкретного обладнання, вказуються та погоджуються сторонами у відповідних Специфікаціях поставки до цього Договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін, скріплюються печатками сторін та є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 4.3 зазначеного договору, поставка обладнання здійснюється на умовах поставки DDP: м. Новодністровськ, Чернівецька область, Україна, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс-2000».

Згідно з пунктом 43 договору поставки № ДГ-29/848 від 18.06.2013 отримувачем обладнання та уповноваженим представником покупця на будівництві об'єктів Дністровської ГАЕС є філія Консорціуму «НВО «Укргідроенергобуд» у м. Новодністровську.

Також між позивачем та ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.». було укладено договір підряду № ДГ-29/897 від 29.08.2013, який є аналогічним за своїм змістом до договору № ДГ-29/848 від 18.06.2013.

На підтвердження факту отримання товару за вказаними договорами поставки позивачем надано суду копії зазначених договорів зі складеними до них додатковими угодами та додатками, видаткових накладних, накладних на переміщення, карток складського обліку матеріалів, а на підтвердження здійснення оплати за товар - платіжних доручень.

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач мав фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ «Аквадом Плюс» за договором поставки № 24-09/2012 від 24.09.2012, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставити та передати у власність покупця матеріали (Товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар.

Згідно з пунктом 1.2 зазначеного договору, найменування, кількість та ціна товару вказані в додатках (специфікаціях), які додаються до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 1.3 договору поставки № 24-09/2012 від 24.09.2012 товар постачається покупцю для виконання будівельно-монтажних робіт на будівництві об'єктів Дністровської ГАЕС.

Позивачем на підтвердження факту отримання товару за вказаним договором на надано суду копії зазначеного договору зі складними до нього додатковими угодами та додатками, видаткових накладених, накладних на переміщення, карток складського обліку матеріалів, а на підтвердження факту здійснення оплати - платіжних доручень.

Обладнання та матеріали отримані позивачем від контрагентів ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс» були використані позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, при виконання своїх зобов'язань за договором укладеним з ВАТ «Укргідроенерго» № 01/2011-К від 25.03.2011 генерального підряду на виконання генпідрядник робіт із завершення будівництва гідроагрегатів № 2 та № 3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції, згідно умов якого замовник та генпідрядник вступають у виробничо-господарські взаємовідносини, пов'язані із виконанням робіт із завершенням будівництва гідроагрегатів № 2 та № 3 Дністровської ГАЕС (Уточнення проекту першої черги ГАЕС у складі 3-х агрегатів, включаючи заходи по підвищенню надійності та безпеки гідротехнічних споруд, основного гідросилового обладнання Дністровської ГАЕС).

Згідно пунктом 2.1.1 зазначеного договору, виробничо-господарськими взаємовідносинами є виконання будівельних, монтажних, пусконалагоджувальних, інших робіт, а також поставка обладнання та введення в експлуатацію Об'єкту пов'язана із завершенням будівництва Об'єкту відповідно до проекту, затвердженого розпорядженням КМУ № 2266 від 15 грудня 2010 року.

Відповідно пункту 2.2 договору № 01/2011-К від 25.03.2011, генпідрядник має право, за письмовою згодою замовника, залучати до виконання договору інших виконавців - субпідрядників у порядку, встановленому чинним законодавством України, та на умовах визначених цим Договором.

Крім того, між позивачем (Генпідрядник) та ТОВ «Маріні», ТОВ «Стройкомплекс», ТОВ «АТІС-Україна», ТОВ «ГРОНЛО-ЛЬВІВ», ТОВ «Будмонтажсервіс 1» та ТОВ «Галілея» (Субпідрядники) були укладені договори субпідрядів № 29-01/2011-К, № 36-01/2011-К, № 38-01/2011-К, № 31-01/2011-К, 3-01/2011, № 32-01/2011-К на виконання будівельно-монтажних робіт в ході завершення будівництва гідроагрегатів № 2 та № 3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції.

На виконання умов вказаних договорів генерального підряду та субпідрядів позивач здійснив поставку обладнання та будівельних матеріалів, куплених у ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс», що підтверджується наступними документами: видатковими накладними, актами на передачу обладнання в монтаж, актами прийому передачі устаткування до монтажу, рахунками на оплату, довіреностями, актами змонтованого обладнання.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що контрагенти позивача ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс» не відобразили у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ними не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Фінансово-промислова компанія «К.Д.М.» та ТОВ «Аквадом Плюс».

Посилання відповідача на акт № 363/26-57-22-04-10/36547147 від 16.05.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ФПК "К.Д.М." щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом державної податкової адміністрації України №236 від 22.04.2011 у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Отже, акт № 363/26-57-22-04-10/36547147 від 16.05.2014, не може бути належним доказом на підтвердження допущення позивачем порушення норм податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами щодо яким їх було складено.

Посилання відповідача на акт № 128/26-55-22-08/35429680 від 10.02.2014 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Авадом Плюс" з питань повноти та достовірності сплати до бюджету податків при проведенні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Граннос", ТОВ "Грандос Стиль", ТОВ "Полюс Порт 2011", ТОВ "Оутлендер" за період з 01.01.2012 по 30.11.2013, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що, як вбачається з копії зазначеного акту наявного в матеріалах справи при проведенні перевірки за результатами якої було складено зазначений акт фінансово - господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ "Авадом Плюс" не досліджувались.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Крім того, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 09.10.2015 та № від 09.10.2015.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Консорціуму «Науково-виробниче об'єднання «Укргідроенергобуд» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 45 404, 00 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста чотири грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов