Справа № 813/1525/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 р. Справа № 876/12339/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Богдан А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року в справі №813/1525/15 за позовом ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Україна» про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перевірки наведених ним фактів порушення або щодо застосування передбачених санкцій, зобов'язання відповідача перевірити наведені ним в листі від 15.01.2015 факти та, у разі підтвердження порушення ТРК Україна ст. 9 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», вжити заходів, передбачених ч.ч. 5, 6, 7 ст. 72 Закону України «Про телебачення та радіомовлення».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач - ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова підлягає скасуванню. Звертає увагу на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25.12.2014 ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, на який 31.12.2014 року йому надано відповідь про результати моніторингу вітчизняних загальнонаціональних телеорганізацій на предмет дотримання ч. 1 ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», проведеного наприкінці травня 2014 року.

15.01.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою, в якій просить взяти до уваги дані моніторингу, згідно з якими телеканали «Інтер» та ТРК «Україна» порушують вимоги ч. 1 ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»; притягнути до відповідальності телеканали «Інтер» та ТРК «Україна» за порушення законодавства України про телебачення і радіомовлення; зобов'язати телеканали «Інтер» та ТРК «Україна» в подальшому чітко дотримуватись вимог законодавства України про телебачення і радіомовлення, зокрема, щодо частки мовлення національного аудіовізуального продукту; у випадку невиправлення ситуації, згідно зі статтею 37 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ініціювати скасування ліцензій порушників.

Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 26.01.2015 надано відповідь, в якій повідомлено що 15.01.2015 відбулося засідання Національної ради, на якому розглянуто результати моніторингу контенту загальнонаціональних телеканалів у новорічні та святкові дні. Заслухавши думки і пропозиції усіх сторін, зважаючи на звернення секретаря Ради національної безпеки і оборони України Олександра Турчинова щодо порушення законодавства телеканалом «Інтер», Національна рада ухвалила рішення оголосити телеканалу «Інтер» попередження. Водночас, регуляторний орган на підставі моніторингу та численних звернень громадян призначив позапланові перевірки деяким ліцензіатам, в тому числі телеканалу «Інтер» і ТРК «Україна», стосовно дотримання ними вимог чинного законодавства України, які будуть здійснюватись у лютому 2015 року.

Згодом позивач звернувся з інформаційним запитом до Національної ради, у якому просить повідомити, чи було винесено попередження ПрАТ «Телеканал Інтер» через факти порушення ними законодавства, наведені у зверненні від 12.02.2015; чи було винесено попередження ТОВ «Телерадіокомпанія Україна» через факти порушення ними законодавства, наведені у зверненні від 12.02.2015; які дії чи рішення було прийнято щодо згаданих телеканалів в розрізі порушення законодавства про 50% національного продукту.

У відповідь на запит Національною радою 26.01.2015 повідомлено, що за результатами перевірки від 06.02.2015 ПрАТ «Телеканал Інтер», м. Київ, на засіданні Національної ради 18.02.2015 прийнято рішення № 216, яким застосовано санкцію - оголошено попередження у зв'язку з порушенням ліцензіатом вимог ч. 8 ст. 28, п. «а» ч. 1 ст. 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Пунктом 4 цього рішення вказано керівництву ПрАТ «Телеканал Інтер», м. Київ, на необхідність у подальшому дотримуватися вимог законодавства та умов ліцензії. За результатами моніторингу від 06.01.2015 загальним обсягом 24 години на добу зафіксовано, що частка національного аудіовізуального продукту в цей день склала 29 %. 3а результатами перевірки від 13.02.2015 ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна», м. Київ, на засіданні національної ради 18.02.2015 прийнято рішення №224, яким взято до відома наявність порушень ч. 8 ст. 28 та п. б ч. 1 ст. 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Ліцензіата було зобов'язано привести свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства. В ході перевірки порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» не зафіксовано, про що свідчать результати моніторингу від 12.01.2015 та 05.02.2015 загальним обсягом по 24 години на добу, яким зафіксовано, що частка національного аудіовізуального продукту в ці дні склала відповідно 53% та 61,4%.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення. При цьому, правові засади формування та діяльності, статус, компетенція, повноваження, функції Національної ради та порядок їх здійснення визначаються Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

Згідно зі ст. 13 даного Закону Національна рада здійснює, зокрема, офіційний моніторинг телерадіопрограм; застосовує в межах своїх повноважень санкції відповідно до закону.

Порядок організації та проведення перевірок, оформлення результатів перевірок ліцензіатів, матеріалів про адміністративні правопорушення та про порушення законодавства про рекламу, права та обов'язки уповноважених осіб Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення визначає Інструкція про порядок здійснення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та про порушення законодавства про рекламу від 08.02.2012 № 115, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.02.2012 за № 313/20626.

Так, відповідно до п. 2.1 зазначеної Інструкції Національна рада здійснює наглядові повноваження шляхом проведення планових і позапланових перевірок діяльності ліцензіатів.

Підставами для здійснення позапланових перевірок є: подання ліцензіатом письмової заяви до Національної ради про здійснення позапланової перевірки за його бажанням; виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; перевірка виконання ліцензіатом рішень та/або приписів Національної ради щодо усунення порушень вимог законодавства та/або умов ліцензії, виданих за результатами проведених перевірок; заява фізичних та юридичних осіб про порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; результати розгляду питань про порушення телерадіоорганізацією або провайдером програмної послуги законодавства та/або умов ліцензії згідно з підпунктом «б» частини першої статті 74 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Під час позапланової перевірки з'ясовуються виключно ті питання (факти), необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення, з обов'язковим зазначенням цих питань (фактів) у посвідченні на проведення перевірки. Повторна перевірка питань (фактів), які були об'єктом перевірки, не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення встановлюється на підставі документальних свідчень, актів перевірки телерадіоорганізацій, звернень визначених цим Законом органів державної влади.

Судом встановлено, що Національною радою у зв'язку із моніторингом та чисельними зверненнями громадян 13.02.2015 було проведено позапланову перевірку дотримання законодавства України ТОВ «Телерадіокомпанія Україна», про що складено акт № 14/ПП/Кв/САП-К/15.

У ході перевірки порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» не зафіксовано, про що свідчать результати моніторингу від 12.01.2015 та 05.02.2015 загальним обсягом по 24 години на добу, яким зафіксовано, що частка національного аудіовізуального продукту в ці дні склала відповідно 53% та 61,4%.

Колегія суддів зазначає, що належним документальним підтвердженням, передбаченим ч. 4 ст.71 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», є акт моніторингу, який оформляється Національною радою, що згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» здійснює офіційний моніторинг телерадіопрограм.

Відтак, наданий позивачем моніторинг, на який він посилається як на доказ порушення телеканалом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», є неналежним у розумінні ч. 4 ст. 71 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

З огляду на викладене, а також зважаючи на виключні повноваження Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення застосовувати санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про необґрунтованість посилань ОСОБА_1 щодо незастосування санкцій, передбачених ст. 9 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Згідно зІ ст. 1 Закону України «Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Ч. 3 ст. 2 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі ст. 4 цього ж Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 цього ж Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем на звернення позивача від 25.12.2014 року, від 15.01.2015 року та 13.02.2015 року надано повні відповіді від 31.12.2014 року № 7/461, від 26.01.2015 року № 15а/42 та від 24.02.2015 року № 7/104 відповідно.

З огляду на наведене, Національною радою було належними чином розглянуто звернення ОСОБА_1 та надано заявнику відповіді відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року в справі №813/1525/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 23.05.2016 року.