Справа № 686/22305/14
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2016 р. м. Київ К/800/7216/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Головчук С.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати зарахувати його період роботи з 21.08.1986 по 25.08.1987 вчителем Чорнянської середньої шкоди, з 3 вересня 1987 року по 18 червня 1988 року вчителя Підгаєцької восьмирічної шкоди, з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року службу в армії, з 19 вересня 1990 року по 14 вересня 1999 року викладача Млинівської художньої школи, з 15 вересня 1999 року по 1 жовтня 2002 року викладача Хмельницької музичної шкоди №3, з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2010 року викладача Хмельницької художньої шкоди, з 1 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року викладача Хмельницької музичної школи №3, з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року викладача Хмельницької музичної школи №3 до спеціального стажу, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому призначити пенсію за вислугу років з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому у призначенні пенсії за віком ОСОБА_4 відповідно до ст.55 п.е) Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі його заяви від 3 вересня 2014 року; Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити пенсію за віком ОСОБА_4 відповідно до ст.55 п.е) Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 3 вересня 2014 року, зарахувавши до спеціального стажу наступні періоди роботи: з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року служби в армії, з 19 вересня 1990 року по 14 вересня 1999 року на посаді викладача Млинівської дитячої художньої школи, з 15 вересня 1999 року по 1 жовтня 2002 року викладача Хмельницької міської дитячої музичної школи, з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2010 року на посаді викладача Хмельницької дитячої художньої школи, з 1 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року на посаді викладача Хмельницької дитячої музичної школи № 3, з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року на посаді викладача Хмельницької дитячої музичної школи № 3.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року в частині зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року служби в армії. У скасованій частині прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог про зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року. В іншій частині постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року залишена без змін.

Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому не погодилось з постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року і звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач працював на посаді вчителя креслення та праці Чорнянської середньої шкоди з 21 серпня 1986 року по 25 серпня 1987 року; вчителя образотворчого мистецтва та креслення Підгаєцької восьмирічної школи з 3 вересня 1987 року по 18 червня 1988 року; проходив службу в армії з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року, вчителя Млинівської художньої школи з 19 вересня 1990 року по 14 вересня 1999 року; викладача класу образотворчого мистецтва Хмельницької дитячої музичної школи №3 з 15 вересня 1999 року по 1 жовтня 2002 року; викладача образотворчого мистецтва Хмельницької дитячої художньої школи з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2010 року; викладача класу образотворчого мистецтва Хмельницької дитячої музичної школи №3 з 1 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року; викладача класу образотворчого мистецтва Хмельницької дитячої музичної школи №3 з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, листом №24236/03 від 01.10.2014, повідомило позивачу про те, що стаж, який дає право на пенсію за вислугу років становить 1 рік 9 місяців 20 днів, час роботи позивача на посадах викладача у Млинівській художній школі з 19 вересня 1990 року по 14 вересня 1999 року, Хмельницькій дитячій художній школі з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2010 року, Хмельницькій дитячій музичній школі з 15 вересня 1999 року по 1 жовтня 2002 року, з 1 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року, з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року не був зарахований до педагогічного стажу, оскільки посада викладача позашкільних навчальних закладах постановою КМ України №909 від 4 листопада 1993 року не передбачена, тому підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" немає.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанцій суд дійшов висновку про те, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_4 пенсії відповідно до ст.55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» є неправомірною, оскільки до посад педагогічних працівників включена посада викладачів в школі мистецтв.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції повністю погоджується з висновками суду на підставі наступного.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (зі змінами, внесеними постановою від 26 вересня 2002 року №1436) встановлено, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в позашкільних закладах освіти в зазначеному Переліку не передбачена.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

За клопотанням Міністерства соціального захисту населення від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінетом Міністрів України дорученням від 06 січня 1996 року №397/21 дію постанови від 04 листопада 19993 року № 909 поширено в тому числі й на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» до посад педагогічних працівників включена посада викладачів в школі мистецтв.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з тим висновком суду першої інстанції, що Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому неправомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії, оскільки посада викладача в школі мистецтв, яку обіймав позивач з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року служби в армії, з 19 вересня 1990 року по 14 вересня 1999 року на посаді викладача Млинівської дитячої художньої школи, з 15 вересня 1999 року по 1 жовтня 2002 року викладача Хмельницької міської дитячої музичної школи, з 1 жовтня 2002 року по 30 червня 2010 року на посаді викладача Хмельницької дитячої художньої школи, з 1 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року на посаді викладача Хмельницької дитячої музичної школи №3, з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року на посаді викладача Хмельницької дитячої музичної школи №3 є посадами педагогічних працівників, яка дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту».

Також слід зазначити, що скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року служби в армії, апеляційний суд помилково вважав, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 не передбачено зарахування до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за вислугу років, періоду перебування на військовій службі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 1988 року позивача звільнено з посади вчителя образотворчого мистецтва і креслення Підгаєцької восьмирічної школи відповідно до п. з ст. 36 КЗпП УРСР. З 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року позивач проходив службу в рядах Радянської армії.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП УРСР визначено, що підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перед проходженням військової служби працював на посаді вчителя образотворчого мистецтва та креслення Підгаєцької восьмирічної школи з 21 червня 1988 року по 22 листопада 1989 року.

На підставі викладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки із займаної посади позивача було звільнено у зв'язку з призовом на військову службу .

Відповідно до ч.2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 КАС України ,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому - задовольнити частково.

Постанову - Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасувати, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

С.В. Головчук

В.В. Швець