Справа № 820/2732/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 травня 2016 р. №820/2732/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника заявника - Демчана А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) застосованого на підставі рішення заступника голови комісії з реорганізації Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна від 18.05.2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог суб'єкт владних повноважень зазначив, що у спірних правовідносинах платником податків всупереч вимогам закону фактично відмовлено податковому органу у проведенні документальної планової виїзної перевірки, у зв'язку з чим контролюючим органом прийнято рішення про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту його майна.

Посилаючись на викладені мотиви, заявник просив суд ухвалити рішення про задоволення подання та підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту.

Суд розглядає подання відповідно до вимог ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав правову позицію, викладену у поданні, та просив суд його задовольнити.

Представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про час, дату та місце судового засідання повідомлялась судом відповідно до приписів ст.ст. 33-38 КАС України.

Відповідно до ч.8 ст. 183-3 КАС України розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Суд, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності зазначає наступне.

Відповідно до довідки про ідентифікаційні дані фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) зареєстрована як фізична особа-підприємець 22.06.2012 року; є платником податків за основним місцем обліку в Індустріальній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС з 25.06.2012 за номером 63515.

28.04.2016р. ФОП ОСОБА_2 на адресу Індустріальної ОДПІ надіслано повідомлення №28/04/16-1 (вх.№12671/10 від 29.04.2016 р.), відповідно до змісту якого платник податків зазначає, що у надісланих на її адресу документах (наказі про призначення перевірки, запиті, повідомленні) наявні суттєві недоліки, що унеможливлюють допущення посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, а також вказано, що зазначені документи отримано платником податків із порушенням 10-тиденного терміну попередження про початок перевірки.

Заявником зазначено, що головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Тарасовою І.Б. та головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Гранкіною Ю.В. 29.04.2016 року здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_2: АДРЕСА_1, з метою ознайомлення та вручення направлень Індустріальної ОДПІ м. Харкова від 29.04.2016р. №215, №216 на проведення документальної планової виїзної перевірки за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015 р. Під час даного виходу встановлено відсутність ФОП ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_1) за місцем проживання.

06.05.2016 року здійснено вихід за місцями здійснення діяльності на торгівельні точки за адресою: пр.50 річчя ВЛКСМ, 32/186В. Під час даного виходу встановлено, що на торгівельній точці знаходиться лише реалізатор, у якого не має прав підписувати направлення.

12.05.2016р. здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

За результатами зазначених виходів для вручення платнику податків направлень на проведення перевірки посадовими особами податкового органу складено акти щодо неможливості ознайомлення та підписання направлень для проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_1) за період 01.01.2014-31.12.2015 від 29.04.2016 року №266/20-36-13-05-11/НОМЕР_1, від 06.05.2016р. №277/20-36-13-05-11/НОМЕР_1, від 12.05.2016р. №290/20-36-13-05-11/НОМЕР_1.

Начальником управління податків і зборів фізичних осіб Сагун Д.В. на ім'я керівника податкового органу надано звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 18.05.2016 року із відповідними документами.

За результатом розгляду звернення заступником голови комісії з реорганізації Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, заступником начальника ОДПІ Клімовою О.Є. прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 від 18.05.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких положень норм права.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Зокрема, відповідно до п.п. 94.2.3 зазначеної статті арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Суд зазначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Приписи п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України визначають, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з п. 77.6 ст. 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови.

У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (абзац 8 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 вказаного Кодексу у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

А отже, відмова платника податків (позивача) від підпису у направленні на перевірку та складення посадовими особами акту, який засвідчує факт такої відмови, не є тотожним акту, який має складатись посадовими особами у разі відмови платника податку у допуску посадових (службових) осіб Державної податкової служби до проведення перевірки.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що керівник контролюючого органу, приймаючи рішення про застосування адміністративного арешту на підставі актів щодо неможливості ознайомлення та підписання направлень для проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2, не дотримався вимог ст.94 ПК України, приписами якої передбачено наявність такої підстави для накладення адміністративного арешту як відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, що має бути оформлено відповідним актом відповідно до вимог ПК України.

Суд зазначає, що перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного в поданні питання.

Відповідно в разі, якщо суд за результатами розгляду дійде висновків про неможливість застосування спеціальних заходів, передбачених статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити у задоволенні подання податкового органу.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявником не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, суд приходить до висновку по відмову у задоволенні подання.

Відповідно до приписів ч.8 ст.183-3 та ч.2 ст.256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167,ст.183-3, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.05.2016 року.

Суддя Полях Н.А.