Справа № 812/2/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/2/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді: Шембелян В.С.

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника 1-го відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адмінітсративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації, Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, скасування запису в трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення суми компенсації за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому заявила суду наступні вимоги: - визнати незаконним та скасувати наказ Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації від 07 грудня 2015 №30-к про її звільнення;

- скасувати запис про її звільнення в трудовій книжці;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління з питань земельних відносин Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2875,48 грн.

Позивач вважає незаконним її звільнення з підстав недотримання вимог ст.16-1 Закону України «Про державну службу» та порушення нею правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Посилається на ті факти, що службове розслідування відносно неї було проведено неповно, необ'єктивно з порушенням встановленого порядку його проведення та презумпції її невинуватості.

Висновки акту службового розслідування ґрунтуються на інформації, що містить доповідна записка та письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зацікавлені в звільненні позивача, оскільки в неї виник з ними конфлікт. А також на підставі письмових пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які є залежними особами від ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки знаходяться в їх безпосередньому підпорядкуванні. Крім того, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не можуть зробити правильний висновок про характер відносин позивача та ОСОБА_11, оскільки не проживають разом з ними та іншими співробітниками Юридичного департаменту у заміському комплексі колишнього СП «Янтар».

До кімнати, в якій раніше мешкала позивач, ОСОБА_2 було заселено його заступника - начальника управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації ОСОБА_9, що зумовило переселення позивача ОСОБА_1 з 10.07.2015 до кімнати ОСОБА_11

Безпосередньо директор Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 надавав дозвіл на її переселення з 10.07.2015 до кімнати, де мешкав ОСОБА_11, тому ОСОБА_2 з 10.07.2015 було відомо про їх проживання в одній кімнаті у заміському комплексі колишнього СП «Янтар», тому в повідомленні його про це не було потреби.

Позивач зазначила, що нею були вжиті заходи щодо врегулювання можливого потенційного конфлікту інтересів шляхом переведення до іншого відділу 22.07.2015 в строки, встановлені частиною другою статті 27 Закону України «Про запобігання корупції». Тому підстав для врегулювання конфлікту інтересів шляхом її звільнення відповідно до ст.34 Закону України «Про запобігання корупції» у відповідача не було.

Крім того, оскаржений наказ про звільнення директором Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 видано на підставі висновку Управління СБУ в Луганській області щодо наявності в позивача потенційного конфлікту інтересів, що також є незаконним, оскільки зазначений орган відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» не є спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, який може надавати такі висновки.

У судовому засіданні позивач та її представник надали суду письмові пояснення, в яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Також позивач подала суду заяву про уточнення позовних вимог на підставі довідки відповідача про розмір її середнього заробітку в частині суми стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, збільшивши її розмір до суми 15 369,90 грн із розрахунку 105 робочих днів за період з 08.12.2015 до 11.05.2016 - до дати її працевлаштування в іншій установі.

Позивач, яку за її згоди суд допитав в якості свідка, заперечувала факт наявності будь-яких позаслужбових стосунків між нею та ОСОБА_11, просила суд вважати їх сумісне проживання вимушеним, у зв'язку з чим наявність потенційного конфлікту також заперечувала.

В судовому засіданні не підтвердила факти наявності в неї спільного побуту з ОСОБА_11 та визнання нею наявності конфлікту інтересів, який вона врегулювала. Розбіжності в своїх письмових поясненнях, що були надані нею під час службового розслідування та під час перевірки органом СБУ стосовно цих фактів, обґрунтовувала відсутністю юридичної освіти, та нерозумінням правильного визначення таких понять як «спільний побут» та «конфлікт інтересів» під час надання письмових пояснень.

Крім того, заперечувала можливість наявності конфлікту інтересів у зв'язку з перебуванням їх з ОСОБА_11 у складі однієї робочої групи, що пов'язано з відсутністю жодного нормативного чи розпорядчого акту, яким встановлено повноваження секретаря чи члена вказаної робочої групи, порядок проведення їх засідань чи порядок прийняття рішень. Група приймала рішення двічі, про що свідчать відповідні протоколи засідань, жодного разу вони з ОСОБА_11 не приймали участі в цих засіданнях разом. Сама група займається підготовкою інформації щодо визначення земельних ділянок державної власності у комплексі із водними об'єктами, права на які виставляються до торгів. Остаточне рішення приймається головою Луганської обласної державної адміністрації.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення та усні пояснення, в яких відповідач не визнає позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Він як особа, що безпосередньо приймала оскаржуване рішення, надав згоду на допит його в якості свідка щодо підстав прийняття такого рішення та інших обставин справи.

Він, ОСОБА_2, дійсно разом з іншими працівниками ЛОДА мешкає в заміському комплексі колишнього СП «Янтар», однак безпосередньо не займається питаннями переселення та поселення мешканців, він лише від імені працівників ЛОДА спілкується з адміністрацією заміського комплексу стосовно питань, які стосуються умов проживання. Якщо до нього звертаються особи щодо переселення, він допомагає вирішити це питання шляхом узгодження з адміністрацією комплексу. Жодних розпорядчих актів, що вповноважують його робити це, прийнято не було, тому це не є його обов'язком. Стосовно своїх пояснень під час службового розслідування щодо того, що він в жартівливій формі запропонував ОСОБА_1 переїхати до кімнати ОСОБА_11, а та мовчазливо погодилась, і йому відомо, що вона з того часу проживає в кімнаті з ОСОБА_11 (т.1а.с.161), суду пояснив таке. В акті його пояснення викладені не точно. Дійсно, в кімнату № 3 вказаного комплексу, яку раніше займала ОСОБА_1, на початку червня 2015 року було заселено ОСОБА_5 з відома ОСОБА_2, який узгоджував це питання з адміністрацією, та за згодою з ОСОБА_1 і ОСОБА_11 Позивач не зверталася до нього з питанням, чи є вільні кімнати, чи вільні місця в кімнатах, де проживають жінки, тому питанням переселення ОСОБА_1 він не займався. В яку саме кімнату переселилася ОСОБА_1 на той час йому точно не було відомо, так само, як і характер відносин позивача з ОСОБА_11, що стало очевидним лише після отримання ним результатів службового розслідування. До того часу чутки ходили різні, однак, для прийняття обґрунтованого рішення керівника підстав не було.

Ані позивач, ані ОСОБА_11 не зверталися до нього ні в письмовій, ні в усній формі, щоб повідомити про наявність у них конфлікту інтересів.

Відповідно до його показань щодо мотивів прийняття оскарженого рішення ОСОБА_2 зазначив, що звільнення позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_11 не є способом врегулювання конфлікту інтересів, а є дисциплінарним стягненням, яке накладене за скоєне ними правопорушення, що пов'язане з корупцією, а саме: за неповідомлення про наявність у них конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів, що виник у позивача та ОСОБА_11 у зв'язку з їх спільним проживанням, спільним побутом та наявністю в них одночасно і особистих близьких позаслужбових стосунків і службових відносин прямого підпорядкування, а також їх участю тривалий час в роботі однієї робочої групи з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі із водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги, на позивача було покладено обов'язки секретаря робочої групи, а ОСОБА_11 був членом групи. Наявність особистих стосунків між вказаними особами могли вплинути на прийняття ними рішення, вчинення або невчинення дій у відносинах прямого підпорядкування, а також вплинути на об'єктивність і неупередженість голосування на засіданнях робочої групи, під час підготовки документів на розгляд групи, оскільки позивач була секретарем робочої групи, а ОСОБА_11 очолював відділ, який попередньо розглядав звернення суб'єктів підприємництва та готував пропозиції робочої групи.

Приватний інтерес, наявність якого вимагає законодавство для встановлення існування потенційного конфлікту інтересів, у позивача полягає у взаємному піклуванні, взаємних інтересах матеріального і нематеріального характеру, бажанні допомогти особі, з якою вона має особисті позаслужбові стосунки, В частині безпосереднього підпорядкування позивача ОСОБА_11 конфлікт інтересів позивача припинився 23.07.2015, однак в частині виконання нею обов'язків секретаря робочої групи він тривав довгий час і був врегульований вже на підставі висновків акту службового розслідування шляхом виключення ОСОБА_1 зі складу робочої групи за розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації №497 від 21.10.2015.

Як особа, що безпосередньо приймала оскаржуване рішення, ОСОБА_2 врахував під час його прийняття висновки і рекомендації акту службового розслідування, висновок компетентного органу - УСБУ в Луганській області щодо наявності потенційного конфлікту інтересів, письмові пояснення винних в правопорушенні осіб, в яких вони визнавали факт наявності в них спільного побуту та вже врегульованого конфлікту інтересів, а також їх агресивну поведінку під час проведення службового розслідування та прояв неповаги до всіх співробітників департаменту. Позивач вже після переведення її до відділу, який очолював ОСОБА_10, відмовлялася виконувати його розпорядження та розпорядження начальника управління - ОСОБА_9, продовжуючи виконувати безпосередні розпорядження ОСОБА_11

Під час призначення на посаду позивач була ознайомлена із Загальними правилами поведінки державного службовця, затвердженими наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 № 214, попереджена про встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції» обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження, про що свідчить її підпис на документі, що є в матеріалах особової справи позивача.

Службовим розслідуванням було достовірно встановлено, що у позивача виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав в існуванні близьких позаслужбових стосунків з безпосереднім керівником по службі - ОСОБА_11, начальником відділу з питань розпорядження водними об'єктами управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації. Цей факт підтверджено не тільки свідченнями осіб, яких опитувала комісія, поясненнях позивача, а і у позовній заяві позивачем визнано факт наявності конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2) ч.1ст. 30 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється у разі порушення встановленого ст.16-1 Закону України «Про державну службу» обов'язку щодо дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Таким чином, ця норма прямо передбачає вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який має бути застосовано в разі скоєння такого правопорушення.

Сфера земельних правовідносин, в якій працювали позивач та ОСОБА_11, є особливо корупціогенною. Шкода, яку вони заподіяли - це підґрунтя для корупції у сфері державного управління.

Вважає, що рішення щодо звільнення позивача було законним, обґрунтованим та пропорційним.

Представник другого відповідача Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації протягом минулих судових засідань надавала усні пояснення та письмові заперечення проти позову від 09.03.2016 (а.с.257-260 т.2), в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених відповідачем, та зазначила, що Департамент комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської облдержадміністрації не є правонаступником Юридичного департаменту і був утворений не в порядку реорганізації останнього. Тому у позивача не виникає право вимагати поновлення на посаді в іншій юридичній особі, навіть якщо в ній є посада з такими ж функціями і повноваженнями.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішуючи справу по суті, керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини 2 статті 17 КАС України).

Згідно зч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач оскаржує наказ про своє звільнення.

Як вбачається з самого наказу Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації № 30-к від 07.12.2015 (т.с.1 а.с.126) єдиною підставою для його прийняття стало повідомлення Управління Служби безпеки України в Луганській області від 26.11.2015 №63/20/23460 про результати розгляду акту службового розслідування стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_1 від 15.10.2015 та висновок, викладений в ньому, про встановлення потенційного конфлікту інтересів у ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням нею вимог ст. 16-І Закону України "Про державну службу", пункту 2 частини першої ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", пунктів 3.1 та 3.2 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 року № 214.

Оскільки позивач оспорює компетенцію Управління Служби безпеки України в Луганській області щодо надання висновку про наявність потенційного конфлікту інтересів, ця обставина підлягає встановленню.

Відповідно до Статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" N 1700-VII від 14.10.2014 спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, органи внутрішніх справ України, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Представник відповідача посилається на ті обставини, що до початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції органи Служби безпеки України виконують функції спеціально уповноваженого органу у сфері протидії корупції, як визначено Законом України від 12.02.2015 № 198-VІІІ, що також підтверджено прокуратурою Луганської області у листі від 30.12.2015 № 21/2-621 вих.-15. Висновок УСБУ у Луганській області від 26.11.2015 № 63/20/23460 про наявність потенційного конфлікту інтересів у позивача, на який є посилання в наказі директора Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації від 07.12.2015 № 30-к, не спростовує, а лише додатково підтверджує факт порушення антикорупційного законодавства. Цей висновок погоджено спеціально уповноваженим органом у сфері протидії корупції - прокуратурою Луганської області.

Зазначена думка відповідача не є слушною, оскільки вказаним листом від 30.12.2015 № 21/2-621 вих.-15 прокуратура Луганської області лише зазначила про наявність відповідно до ст.255 КУпАП в органів Служби безпеки України до початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції повноважень щодо складання адміністративних протоколів щодо скоєння правопорушень, передбачених ст.172-4 - 172-9 КУпАП, і підтвердила висновок щодо відсутності в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів як підстав для адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП (т.с.1 а.с.222).

Також Законом України від 12.02.2015 № 198-VІІІ не передбачено наявності в органів Служби безпеки України до початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції повноважень щодо надання висновків щодо наявності чи відсутності саме потенційного конфлікту інтересів у вказаних осіб.

А отже, відповідач не довів цієї обставини, тому суд, керуючись положеннями ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", прийшов до висновку, що органи СБУ не мають повноважень щодо надання висновків стосовно наявності потенційного конфлікту інтересів на підставі актів службового розслідування. Тому посилання на цей висновок в оскарженому наказі відповідача про звільнення позивача є безпідставним, а прийняте рішення необґрунтованим в цій частині.

З самого листа Управління Служби безпеки України в Луганській області від 26.11.2015 №63/20/23460 вбачається, що основний їх висновок стосується відсутності підстав для притягнення ОСОБА_11 та ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП, оскільки вони не є близькими особами, тому обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, які передбачені ст.27 Закону України «Про запобігання корупції», їх не стосуються (а.с.191-193 т.2).

У відповідності до ст. 14, пункту 2 частини першої ст. 30 Закону України "Про державну службу" оскарженим наказом прийнято рішення про звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділу земельних відносин управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами юридичного департаменту облдержадміністрації за недотримання вимог, пов'язаних із проходженням державної служби, передбачених статтею 16-І Закону України "Про державну службу" (порушення правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції" (т.с.1 а.с.126).

Судом перевірено наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неповідомлення керівника про наявність потенційного конфлікту інтересів і встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 відповідно до наказу від 30.03.2015 № 6-к «Про призначення ОСОБА_1.» призначено з 31.03.2015 у порядку переведення на посаду головного спеціаліста відділу з питань розпорядження водними об'єктами управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації (а.с.216 т.2).

ОСОБА_11 наказом від 27.04.2015 № 11-к «Про призначення ОСОБА_11.» призначено з 27.04.2015 на посаду начальника відділу з питань розпорядження водними об'єктами управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації (а.с. 210 т.2).

22.07.2015 позивачем було надано заяву директору Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації ОСОБА_2 про переведення її з займаної посади головного спеціаліста відділу з питань розпорядження водними об`єктами Управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об`єктами на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин Управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об`єктами з 22.07.215 (а.с.35 т.3).

Відповідно до наказу від 22.07.2015 № 16-к «Про переведення ОСОБА_1.» позивача з 22.07.2015 переведено з займаної посади головного спеціаліста відділу з питань розпорядження водними об'єктами на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської області (а.с. 217 т.2).

Таким чином, у період з 27.04.2015 (призначення ОСОБА_11 на посаду начальника відділу з питань розпорядження водними об'єктами управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації) по 22.07.2015 (переведення ОСОБА_1 за її заявою на рівнозначну посаду до іншого відділу управління питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської області) ОСОБА_1 була прямо підпорядкована ОСОБА_11

Також судом установлено, що певний період часу ОСОБА_1 та ОСОБА_11 входили до складу робочої групи з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі з водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги (ОСОБА_1 - з 09.04.2015 по 21.10.2015, ОСОБА_11 - з 07.05.2015 по 07.12.2015) (а.с. 235-239 т.2).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 07 травня 2015 року № 167 ОСОБА_11 був введений до складу робочої групи з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі з водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги (а.с.19 т.2).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21 жовтня 2015 року №497 ОСОБА_1 виключена зі складу робочої групи з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі з водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги (а.с.20 т.2).

Позивач та свідок ОСОБА_11 наполягають на тому, що вони змушено проживають в одній кімнаті № 8 санаторію-профілакторію "Янтар" з 10.07.2015 у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 було заселено в кімнату №3, де раніше проживала ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 наполягають на тому, що ОСОБА_5вселився в кімнату №3 на початку червня, отже ОСОБА_1 з того часу переселилася до кімнати ОСОБА_11

Позивачем було надано суду як доказ у справі журнал прийому та здачі зміни вахтерами Заміського комплексу "Янтар" ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" із записами за 2015-2016 роки на підтвердження тих обставин, що вона переселилася в кімнату ОСОБА_11 саме 10.07.2015. Однак, під час дослідження оригіналу цього журналу судом візуально було встановлено наявність в ньому певних виправлень саме в ті дати, що мають значення для розгляду справи. Тому, враховуючи, що позивач сама просила вважати цей документ неналежним доказом в справі, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.143 КАС виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів, що містять матеріали справи.

Таким чином, на підставі показань зазначених свідків суд встановив, що позивач в період часу з 01.06.2015 по 10.07.2015 вселилася в кімнату №8 і з того часу проживає в одній кімнаті разом з ОСОБА_11 до сьогоднішнього дня.

Суд критично як спосіб захисту розцінює показання позивача та ОСОБА_11 в тій частині, що їх проживання в одній кімнаті є вимушеним, оскільки жоден з них не вказав на те, що їх це не влаштовує, і доказів звернень до ОСОБА_2 чи адміністрації заміського комплексу з вимогами про їх розселення позивач суду не надала, про наявність таких доказів суд не повідомила.

Так само критично як спосіб захисту суд оцінює показання позивача щодо відсутності в них з ОСОБА_11 особистих позаслужбових відносин. Надаючи таку оцінку суд враховує показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в тій частині, що відносини позивача та ОСОБА_11 носять характер взаємного піклування, турботи один за одним. На наявність особистих відносин між позивачем та ОСОБА_11 вказує обраний нею спосіб врегулювання конфлікту інтересів - шляхом переведення до іншого відділу, а не переселення до іншої кімнати. Крім того, про особистий позаслужбовий характер відносин з позивачем свідчать показання самого ОСОБА_11 стосовно того, що в нього є дружні стосунки з чоловіком ОСОБА_1

Отже, на підставі зазначених доказів суд вважає встановленим факт наявності особистих позаслужбових відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_11, що пов'язані з їх добровільним спільним тривалим проживанням в одній кімнаті, проявами піклування та турботи один за одним та дружніми стосунками із членами сім'ї.

Вирішуючи питання щодо наявності конфлікту інтересів у вказаних осіб, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Статті 1, 3 Закону України "Про запобігання корупції" N 1700-VII від 14.10.2014 надають такі визначення понять, що є ключовими в розгляді цієї справи:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням;

правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, приватний інтерес ОСОБА_1 та ОСОБА_11, обумовлений особистими стосунками, що пов'язаний з їх добровільним спільним тривалим проживанням в одній кімнаті, проявами піклування та турботи один за одним та дружніми стосунками із членами сім'ї виник в період часу з 01.06.2015 по 10.07.2015.

Суд також вважає доведеним факт наявності потенційного конфлікту інтересів у позивача та ОСОБА_11 під час їх сумісного проживання і перебування в службових відносинах безпосереднього підпорядкування до 22.07.2015, коли цей конфлікт інтересів було врегульовано за ініціативою позивача шляхом задоволення її заяви і переведенням на рівнозначну посаду до іншого відділу. Очевидним є той факт, що службові відносини підпорядкованості один одному осіб, за наявності в них приватного інтересу, можуть вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій однією особою стосовно іншої.

Однак, слушними є посилання позивача на відсутність жодного нормативного чи розпорядчого акту щодо встановлення порядку прийняття рішень, а також повноважень секретаря та члена робочої групи з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі із водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги

Відсутність такого акту не заперечує і сам відповідач.

З аналізу визначення поняття потенційного конфлікту інтересів вбачається, що для встановлення його наявності замало лише приватного інтересу у осіб у сфері їх службової діяльності, закон вимагає також існування об'єктивної можливості впливу такого інтересу на неупередженість прийняття особою рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За відсутності точно визначених повноважень та порядку взаємодії та прийняття рішень вказаної робочої групи відсутня об'єктивна можливість встановити вплив (в тому числі потенційний) приватного інтересу на виконання службовою особою цих повноважень.

Листом Управління Служби безпеки України в Луганській області від 26.11.2015 №63/20/23460, що є підставою для прийняття оскарженого наказу про звільнення позивача, відповідача повідомлено про те, що під час перевірки даних щодо впливу приватних інтересів ОСОБА_11 та ОСОБА_1 на об'єктивність та неупередженість вирішення питань та прийняття ними рішень при виконанні службових повноважень у зв'язку з участю в одній робочій групі, органом, що проводив перевірку, не отримано (а.с.191-193 т.2).

В ході вказаної перевірки встановлено, що робочою групою за період існування проведено два засідання: 29.04.2015 та 22.05.2015. При цьому, на момент проведення першого засідання робочої групи ОСОБА_11 ще не був членом групи, а на другому засіданні робочої групи не була присутня ОСОБА_1 у зв'язку із знаходженням у відпустці. Цих обставин не заперечують обидві сторони, а також вони підтверджені наявними в матеріалах справи протоколами засідань вказаної групи (а.с. 138-148 т.2).

Тому висновки службового розслідування, шо викладені в акті від 15.10.2015 щодо наявності у позивача та ОСОБА_11 потенційного конфлікту інтересів у зв'язку з участю в одній робочій групі, а також посилання на це в листі Управління Служби безпеки України в Луганській області від 26.11.2015 №63/20/23460, а отже і в оскарженому наказі позивача, є необґрунтованими.

Таким чином, очевидним є висновок про наявність потенційного конфлікту інтересів у позивача та ОСОБА_11 лише під час їх сумісного проживання і перебування в службових відносинах безпосереднього підпорядкування, що розпочався в період з 01.06.2015-10.07.2015 та закінчився 22.07.2015.

Вирішуючи питання щодо наявності порушень з боку позивача правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. в) ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, в тому числі, є:

в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Державні службовці зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до п.3.2 "Загальних правил поведінки державного службовця" затверджених наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 передбачено, що в разі коли обставини, що можуть призвести до виникнення конфлікту інтересів, склалися після призначення на посаду, державний службовець повинен невідкладно повідомити в письмовій формі про це свого безпосереднього керівника та терміново вжити заходів щодо усунення таких обставин.

Відповідач стверджував, а позивач та свідок ОСОБА_11 не заперечували того факту, що а ні вона, а ні ОСОБА_11 не повідомили відповідача а ні в письмовій, а ні в усній формі про наявність в них конфлікту інтересів у зв'язку з наявністю особистих позаслужбових стосунків, що пов'язані в тому числі з проживанням в одній кімнаті, а також перебуванням у службових відносинах підпорядкованості один одному. Тому суд вважає цей факт встановленим.

Посилання позивача на відсутність підстав для такого повідомлення, оскільки їх керівнику ОСОБА_2 і так було відомо про вселення ОСОБА_1 до кімнати ОСОБА_11 у зв'язку з необхідністю вселення в кімнату ОСОБА_1 ОСОБА_5 - не є слушним, оскільки цей факт не спростовує обов'язку державного службовця повідомити в належній формі керівника про наявний конфлікт інтересів.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, що пов'язане з корупцією, а саме неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів, у зв'язку з наявністю особистих позаслужбових стосунків, що пов'язані в тому числі з проживанням в одній кімнаті, а також перебуванням у службових відносинах підпорядкованості один одному.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 65 Закону України "Про запобігання корупції" особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок № 950).

Згідно з пункту 1 Порядку № 950 відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства (абзац третій), з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення (абзац четвертий).

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем'єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа (пункт 2 Порядку № 950).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 950 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У разі виявлення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення комісія вносить пропозицію щодо надіслання акта службового розслідування до спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Наказом директора Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації від 07.10.2015 № 26-а «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно ОСОБА_11, начальника відділу розпорядження водними об'єктами, і ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту облдержадміністрації щодо виявлення та обставин порушення ними законодавства про державну службу, а саме порушення вимог щодо етики поведінки державного службовця і запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, утворено комісію з проведення службового розслідування під головуванням директора Юридичного департаменту ОСОБА_2, комісії доручено у строк з 07 по 09 жовтня 2015 року провести службове розслідування та надати акт за його підсумками не пізніше 12 жовтня 2015 року (а.с.213-214 т.1).

Як вбачається з акту службового розслідування від 15.10.2015 комісія прийшла до висновків про порушення ОСОБА_1 законодавства про державну службу та правил поведінки державного службовця, а також скоєння нею корупційного правопорушення, що передбачене ст.172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення про наявність потенційного та реального конфлікту інтересів. За результатами розслідування комісія рекомендувала, крім іншого, застосувати до позивача захід дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням нею законодавства про державну службу, етичних норм поведінки державного службовця (а.с.162 т.1).

Директором Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації 16.10.2015 видано наказ № 38-а, яким погоджено висновки та пропозиції, викладені в акті за результатами службового розслідування стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_1 від 15.10.2015, вирішено надати копію акта спеціально уповноваженим органам у сфері протидії корупції - прокуратурі Луганської області та УМВС України в Луганській області, а також УСБУ в Луганській області, та зобов'язано завідувача сектору організаційно - кадрового та фінансового забезпечення - головному бухгалтеру ОСОБА_13 в одноденний строк підготувати наказ про застосування заходів дисциплінарної відповідальності до ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням нею вимог ст. 5 Закону України «Про державну службу», п. 2.4, п. 2.5 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головдержслужби України від 01.08.2010 № 214 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 за № 1089/18384 (а.с.205 т.2).

З зазначеного вище вбачається, що відповідач вказаним наказом погодився з висновками акту службового розслідування і в частині обрання виду дисциплінарного стягнення позивачу у вигляді догани за неповідомлення про наявність реального та потенційного конфлікту інтересів. Після ж не підтвердження органом СБУ наявності у позивача реального конфлікту інтересів, на підставі висновку СБУ відповідач прийняв рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за неповідомлення про наявність лише потенційного конфлікту інтересів. При цьому мотивів прийняття такого рішення і застосування такого виду стягнення до позивача відповідач в оскарженому рішенні не навів, що також вказує на його необґрунтованість.

На підставі ст. 14 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Суд не погоджується з позицією відповідача, що єдине можливе стягнення за порушення правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів відповідно до п.2) ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» є звільнення, оскільки в статті прямо зазначено, що державна служба припиняється у разі порушення встановленого ст.16-1 Закону України «Про державну службу» обов'язку щодо дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Стаття 30 Закону України «Про державну службу» містить лише інші, крім визначених КЗпП підстав для звільнення державного службовця, однак, не зобов'язує керівника установи застосовувати лише такий вид дисциплінарної відповідальності до винної в скоєнні правопорушенні особи, не залежно від того, чи скоєно корупційне правопорушення, чи правопорушення, що пов'язане з корупцією; в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, незалежно від завданої шкоди чи інших наслідків.

За таких обставин, є очевидним висновок про необґрунтованість в оскарженому наказі визначення найтяжчого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивачу. Відповідачем не враховано факт здійснення позивачем дій, направлених на врегулювання конфлікту інтересів, а саме подання заяви 22.07.2015 про переведення до іншого відділу, чим було врегульовано потенційний конфлікт інтересів та фактично не допущено настання реального конфлікту інтересів. Також не врахована ступінь суспільної небезпеки вказаного правопорушення, його недовготривалість у часі, відсутність наслідків у вигляді шкоди, особистість правопорушника.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що на підстави прийняття ним оскарженого рішення про звільнення позивача також вплинула агресивна поведінка позивача і ОСОБА_11 під час проведення службового розслідування та прояв неповаги до всіх співробітників департаменту, а також той факт, що позивач вже після переведення її до відділу, який очолював ОСОБА_10, відмовлялася виконувати його розпорядження та розпорядження начальника управління - ОСОБА_9, продовжуючи виконувати безпосередні розпорядження ОСОБА_11 Зазначені дії позивача та ОСОБА_11 містять ознаки інших дисциплінарних правопорушень, що не пов'язані з корупцією.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Таким чином, згідно з вимогами частини третьої статті 2 КАС України, очевидним є висновок, що відповідачем наказ про звільнення позивача прийнято без дотримання вимоги щодо пропорційності, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення суб'єктом владних повноважень з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та на обов'язку суворого дотримання якого неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїй практиці (рішення у справах «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04), «Гримковська проти України» від 21.07.2011 (заява № 38182/03), «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява № 39948/06), та інші).

До наведеного висновку суд дійшов з огляду на те, що звільнення позивача з займаної посади за своєю суттю є втручанням держави у приватне та професійне життя особи, яке допускається у виключних випадках, та саме по собі тягне достатньо суворі та негативні наслідки для працівника - втрату матеріального добробуту, необхідність пошуку місця для працевлаштування, вплив на можливість та якість стосунків з певним колом осіб, включаючи стосунки професійного або ділового характеру, тощо.

Зокрема, такий підхід знайшов своє відображення у розділі 2 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 (заява № 21722/11).

Таким чином, оскаржений наказ про звільнення позивача не є обґрунтованим, не відповідає принципу пропорційності, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Тому вимоги позивача в частині поновлення її на службі на попередній посаді також підлягають задоволенню.

На підставі наданих сторонами доказів судом встановлені такі обставини, що мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації "Про затвердження штатного розпису Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації на 2015 рік" № 41 від 19 лютого 2015 року відділ з питань земельних відносин та відділ з питань розпорядження водними об'єктами входили до управління з питань земельних відносин та розпорядження водними об'єктами Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації (а.с.26-28 т.1)

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11 листопада 2015 року № 551 "Про внесення змін до структури та чисельності структурних підрозділів облдержадміністрації" створено в структурі обласної держадміністрації як самостійні підрозділи з правами юридичної особи публічного права - департамент комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації. Внесено зміни до Положення про Юридичний департамент Луганської обласної державної адміністрації у зв'язку зі змінами та перейменуванням в управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації (а.с.32-62 т.1).

Розпорядженнями голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21 грудня 2015 року № 630 "Про внесення змін до штатного розпису Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації на 2015 рік та № 634 від 21 грудня 2015 року "Про затвердження штатного розпису управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації на 2015 рік, посадових інструкцій начальника цього управління та його заступника" затвердженого штатний розпис та посадові інструкції. Відповідно до штатного розпису управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації на 2015 рік управління з питань земельних відносин та розпорядження водними ресурсами виведено та не включено до штату управління правового забезпечення. Управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації є юридичною особою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 63-67 т.1).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 06.04.2016 №176 «Про внесення змін до положень штатних розписів структурних підрозділів облдержадміністрації» управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації було перейменовано в управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації (а.с. 120-125 т.3).

Відповідно до ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 замінено назву відповідача з Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації на управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Департамент комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації (а.с.176-177 т.2).

Відповідно до ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 замінено назву відповідача з управління правового забезпечення Луганської обласної державної адміністрації на управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації (а.с155 т.3).

Таким чином, оскільки, позивача було звільнено зі штату Юридичного департаменту Луганської облдержадміністрації, який на даний час не ліквідовано, а лише змінено його назву на управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації, суд вважає за необхідне для повного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог і зобов'язати цей орган здійснити необхідні дії, прийняти рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління з питань земельних відносин Юридичного департаменту Луганської обласної адміністрації з 08 грудня 2015 року.

У зв'язку з цим за встановлених судом обставин відповідачу слід скасувати запис про звільнення позивача в її трудовій книжці; за відсутності в штатному розкладі посади позивача поновити її по-за штатом; за згодою сторін на підставі чинного законодавства вирішувати питання щодо можливого переведення її до новоствореного органу, в якому позивач зможе працювати за займаною посадою чи вирішувати питання щодо можливого звільнення позивача за скороченням штату з дотриманням відповідної передбаченої чинним законодавством процедури.

Також з відповідача як з органу, що прийняв скасоване рішення, слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 грудня 2015 року до 11 травня 2016 в розмірі 15 369,90 (п'ятнадцять тисяч триста шістдесят дев'ять гривень 90 копійок) грн. Тому уточнені вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, що зроблений на підставі довідки позивача про розмір середнього заробітку позивача (т.3 а.с.156-157) вважає його математично правильним, обґрунтованим, і таким, що відповідає вимогам постанови КМУ від 8 лютого 1995 р №100 « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

А згідно з вимогами частини 5 статті 235 КЗпП України та пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню, в тому числі і в частині стягнення щомісячних виплат за один місяць, що згідно з вказаними довідками відповідача складає суму в розмірі - 3147,20 грн.

Питання щодо судових витрат судом відповідно до вимог ст.94 КАС України не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації від 07 грудня 2015 №30-к "Про звільнення ОСОБА_1.".

Поновити ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління з питань земельних відносин Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації з 08 грудня 2015 року

Зобов'язати Управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації здійснити необхідні дії, прийняти рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу з питань земельних відносин управління з питань земельних відносин Юридичного департаменту Луганської обласної державної адміністрації з 08 грудня 2015 року.

Стягнути з Управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 грудня 2015 року до 11 травня 2016 в розмірі 15 369,90 (п'ятнадцять тисяч триста шістдесят дев'ять гривень 90 копійок) грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на державній службі ОСОБА_1 та стягнення сум середнього заробітку за один місяць в сумі 3147,20 грн.

Повернути Санаторію -профілакторію "Янтар" ПРАТ "Азот" журнал прийому та здачі зміни вахтерами Заміського комплексу "Янтар" ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" із записами за 2015-2016 роки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 26 травня 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян