Справа № 802/467/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2016 р. Справа № 802/467/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості по транспортному податку з фізичних осіб

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась Немирівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Немирівська ОДПІ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 20833 грн. 33 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 20833 грн. 33 коп., яка станом на момент звернення до суду не сплачена.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації. Проте, до суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення зв'язку: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень частини 11 статті 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відтак, суд вважає, що ним вжито достатніх заходів для належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи з метою реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд і вирішення справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

08 червня 2015 року Немирівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області винесла податкове повідомлення-рішення № 610-17 за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 20833 грн. 33 коп. (а.с. 5).

Зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача, а саме: вул. І. Франка, 51, м. Немирів, Вінницька область. Однак, на адресу контролюючого органу повернувся конверт з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (зворотній бік а.с. 5).

Крім того, Немирівською ОДПІ було винесено податкову вимогу форми "Ф" № 1508-23 від 13 жовтня 2015 року, яка також надсилалась відповідачу рекомендованим листом. Поштове відправлення повернулось за аналогічних підстав (а.с.6).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що заборгованість по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 20833 грн. 33 коп. є узгодженою, тобто набула статусу податкового боргу, однак не сплачене відповідачем у добровільному порядку, а тому наявні підстави для судового стягнення усієї суми заборгованості.

Проте суд із такими висновками податкового органу не погоджується з огляду на наступне.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Порядок та процедура направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків врегульовані п. 58.3 ст. 58 ПК України та відповідним Порядком, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 року №1236 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1236).

Відповідно до п. 3.8 Порядку № 1236 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення. Аналогічні положення відображені у абз. 2 п. 58.3 ст. 58 ПК України.

Системний аналіз наведених вище правових норм наводить суд на висновок, що нарахована згідно податкового повідомлення-рішення сума грошового зобовязання, а також пеня набувають статусу податкового боргу після закінчення десятиденного терміну з моменту отримання такого повідомлення-рішення, у разі невиконання платником податків умов, визначених п. 57.3 ст. 57 ПК України (несплати в добровільному порядку суми зобовязання або не оскарження рішення контролюючого органу).

Отже, визначальним і цій процедурі є зясування обставин належного направлення/вручення платнику податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобовязання. При цьому, неможливість пошти вручити платнику податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, не є підставою вважати їх не врученими у випадку, коли такі рішення направлялися за дійсною адресою місця проживання або місцезнаходження фізичної особи.

Так, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення № 610-17 від 08 червня 2015 року на підставі якого визначена основна сума податкового зобовязання, було надіслано відповідачу на адресу: вул. І. Франка, 51, м. Немирів, Вінницька область, проте не вручено адресату у звязку з поверненням поштового відправлення відділом звязку з відміткою про причини невручення "за закінченням терміну зберігання" (зворотній бік а.с. 5). В аналогічному порядку та за тією ж адресою надіслана відповідачу і податкова вимога форми "Ф" № 1508-23 від 13 жовтня 2015 року (а.с. 6), яка також залишилась не врученою ОСОБА_1

В свою чергу із витребуваної у Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області інформації про реєстрацію місця проживання від 15 квітня 2016 року судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23 жовтня 2001 року (а.с. 12).

Тобто, податкове повідомлення-рішення № 610-17 від 08 червня 2015 року та податкова вимога форми "Ф" № 1508-23 від 13 жовтня 2015 року були надіслані відповідачу за невірною адресою - вул. І. Франка, 51, м. Немирів, Вінницька область, замість правильної - вул. І. Богуна, 12, м. Немирів, Вінницька область, а тому не могли бути отримані останнім та виконанні у встановлений строк.

Суд звертає увагу на те, що за змістом п. 3.11 Порядку № 1236 у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Аналогічні положення відображенні і у абзаці четвертому п. 58.3 ст. 58 ПК України.

В даному ж випадку, на переконання суду, податкове повідомлення-рішення № 610-17 від 08 червня 2015 року не вручене відповідачу саме через допущену Немирівською ОДПІ помилку при зазначені адреси проживання ОСОБА_1

Відтак, враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення № 610-17 від 08 червня 2015 року та податкова вимога форми "Ф" № 1508-23 від 13 жовтня 2015 року через допущену позивачем помилку були надіслані відповідачу за невірною адресою, що в силу п. 3.11 Порядку № 1236 та п. 58.3 ст. 58 ПК України дає підстави вважати їх не врученими ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що зазначене у таких рішеннях грошове зобов'язання є неузгодженим.

За таких обставин беручи до уваги те, що грошове зобов'язання в сумі 20833 грн. 33 коп., яке визначене податковим повідомленням-рішенням № 610-17 від 08 червня 2015 року є неузгодженим, як наслідок не набуло статусу податкового боргу, а тому вимога про його стягнення у судовому порядку, на переконання суду, є необґрунтованою та передчасною.

Отже, враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення адміністративного позову в суду немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна