Справа № 569/3597/16-а
Суддя: Панас О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3597/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Рибалко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання незаконними дій та зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне, правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на яке було зі згоди позивача в порядку ст. 52 КАС замінено відповідача, уточнивши обсяг позовних вимог заявою від 19.05.2016 року, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок його пенсії за вислугою років в розмірі 90 відсотків, призначеної згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а також зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести йому - ОСОБА_1, перерахунок призначеної пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Рівненської області згідно довідки прокуратури Рівненської області № 18-95вих.-16 від 24.02.2016 р., та здійснювати відповідні виплати вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.01.2016р.

В позовній заяві зазначив, що 16.10.2009 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії), йому було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 86 відсотків від розміру середньомісячної заробітної плати. З часу призначення пенсії і до 27.10.2015 він продовжував працювати в органах прокуратури.

На підставі постанови Рівненського міського суду від 30.11.2015 року йому перераховано пенсію виходячи з розрахунку 90 % від розміру середньомісячної заробітної плати заступника прокурора Рівненської області.

14 березня 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне із заявою про проведення йому з грудня 2015 року перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до Постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015, та долучив довідку прокуратури Рівненської області № 18-95 вих.-16 від 24.02.2016.

Листом № 154/10 від 15.03.2016 року у перерахунку пенсії йому відмовлено, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема Закону про "Про прокуратуру". Вважає, що вказане рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії є протиправним і таким, що порушує його право на соціальний захист, у зв'язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 25 березня 2016 року відкрите скорочене провадження у справі. Копії ухвали направлені сторонам та запропоновано відповідачу у встановлені строки надати заперечення до адміністративного позову.

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю. Також просить суд призначити справу до судового розгляду за загальними правилами, розглянути справу за обов'язкової присутності представника управління.

Ухвалою суду від 06 квітня 2016 року справу призначено до розгляду за загальними правилами.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені вимоги до позовної заяви, надав пояснення в межах доводів позовної заяви, просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача Рибалко Н.О. позовні вимоги не визнав, посилаючись на надані суду заперечення. Вважає дії відповідача законними, оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII з червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, в т.ч. Закону України "Про прокуратуру", та такими, що не порушують прав позивача.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16.10.2009 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого із 01.04.2016 року є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, і йому відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії) було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 86 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати.

З часу призначення пенсії і до 27.10.2015 позивач продовжував працювати в органах прокуратури.

27.10.2015 р. згідно наказу Генеральної прокуратури України № 639к, ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника прокурора Рівненської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури.

Постановою Рівненського міського суду від 30.11.2015 року ОСОБА_1 перераховано пенсію виходячи з розрахунку 90 % від розміру середньомісячної заробітної плати заступника прокурора Рівненської області.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії.

У відповідності з положенням ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі якої призначена пенсія позивачу, передбачено, що у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку.

14 Березня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до Постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015, та долучив довідку прокуратури Рівненської області № 18-95 вих.-16 від 24.02.2016.

Листом № 154/10 від 15.03.2016 року управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру» та ін.

Суд прийшов до висновку, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують його конституційні права.

Відповідно до статті 1 Конституції, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що, відповідно до статей 8 та 22 Конституції України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII змінювався (зменшувався) розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, до 70 та 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям як Закону № 3668-VІ, так і Законів № 1166-VII і № 76-VII, не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

При цьому суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років передбачене і частиною тринадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. В той же час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, які мали би бути визначені Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 названого Закону), останнім не визначені, що, крім іншого, є підставою для застосування до спірних правовідносин частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4, яка працює на посаді головного бухгалтера Рівненської обласної прокуратури, показала, що ОСОБА_1 була видана довідка № 18-95 вих.-16 від 24.02.2016р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати на підставі Постанови Кабміну від 09.12.2015р. № 1013., в якій класний чин, вислуга років(40%) обраховані виходячи з класного чину та вислуги років позивача виходячи з підвищеного з 01.12.2015р. посадового окладу по посаді заступника прокурора. Щомісячна премія за грудень 2015р. була нарахована згідно наказу Генеральної прокуратури України № 139 зК від 25.12.2015р. в розмірі 290%. Крім того показала, що в серпні-вересні 2015р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному, у зв'язку з чим йому були виплачені лікарняні. В обрахування лікарняних у серпні-вересні 2015р. входило: надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, премія, індексація, матеріальна допомога.

Зазначене підтверджується оглянутою в судовому засіданні довідкою № 18-345-вих.-16 від 19.05.2016р., виданої як додаток до довідки № 18-373-вих.-15 від 27.10.2015р., яка була оглянута в судовому засіданні.

З 01.04.2016р. діє Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником усіх прав та обов'язків припиненого Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне.

З огляду на встановлені факти та наведені положення, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку призначеної пенсії згідно з заявою від 14.03.2016р. та довідкою прокуратури Рівненської області від 24.02.2016р. № 18-95 вих-.16, відповідач, в особі управління ПФ в м.Рівне на час звернення, діяв протиправно, тому Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, як правонаступника, слід зобов'язати провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати, починаючи із 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, (правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області) спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи достовірними доказами та наведеними у даній постанові нормативними актами.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від середньомісячної заробітної плати згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-95 вих.16 від 24.02.2016р., та здійснювати відповідні виплати вказаної пенсії, починаючи з 01.01.2016р. без обмеження її максимального розміру.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Панас