Справа № 2а/2370/6356/2011
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2370/6356/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" до Катеринопільської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" звернулося з позовом до Катеринопільської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № та № від 29 червня 2011 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року було скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року та прийнято нову, якою позовні вимога задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України було скасовано Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, в своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Катеринопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Черкаської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у січні 2011 року.

За результатами перевірки складено акт № 124/23-017/32580463 від 20 червня 2011 року, в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, внаслідок чого позивачем завищено податковий кредит у декларації з податку на додану вартість січень 2011 року на суму 7 603 978 грн. та за лютий 2011р. на суму 251 547 грн., та відповідно завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року на 251 547 грн., а також завищено заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку в декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року на 7 603 978 грн.

На підставі акта перевірки Катеринопільською ОДПІ Черкаської області ДПС прийняла податкові повідомлення - рішення № та № від 29 червня 2011 року, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення по податку на додану вартість всього на суму 5 580 897 грн. та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7 603 978 грн. відповідно.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення до органів Державної податкової служби спірне рішення було залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України)

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано ст. 198 Податкового кодексу України. Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими податковими накладними та складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

В той же час, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях та реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

При цьому, у п.201.10 ст.201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді що перевірявся між позивачем та його контрагентами, а саме: ТОВ "Самара Агро-Плюс", ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Магнолія-Л", ПП "Інтер-Торгснаб", ТОВ "Юні трейд компані", ТОВ "Шер К", ТОВ КПВ "Граніт", ТОВ "Агротрейд", ПП "Ріст" було укладено угоди в конклюдентній формі щодо поставки зернових культур.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивач надав до суду копії документів по кожному контрагенту, а саме:

- фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за господарськими операціями з поставки соняшнику у жовтні 2010р, належним чином оформлені податкові накладні: №1280 від 29.10.2010 року на суму 1 053 192 грн., №1281 від 30.10.2010 року на суму 1 243 053 грн., №1282 від 31.10.2010 року на суму 1 613 543, 24 грн., видаткові накладні: №РН-0001283 від 29.10.2010 на суму 1 053 192 грн., №РН-0001284 від 30.10.2010 на суму 1 243 053 грн., №РН-0001285 від 31.10.2010 на суму 1 613 543, 24 грн., загалом на суму 3 909 788 грн. 22 коп. в т.ч. ПДВ на суму 651 631 грн. 37 коп..

- ТОВ "Самара Агро Плюс" за господарськими операціями з поставки соняшнику у грудні 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №21201 від 02.12.2010 року на суму 233 279,18 грн., №31201 від 03.12.2010 року на суму 498 256 грн., №41201 від 04.12.2010 року на суму 582 300, 40 грн., №51201 від 05.12.2010 року на суму 774 202 грн., №61201 від 06.12.2010 року на суму 778 153, 20 грн., №71201 від 07.12.2010 року на суму 622 528, 60 грн., №81201 від 08.12.2010 року на суму 782 308, 42 грн., №91201 від 09.12.2010 року на суму 2 527 745, 98 грн., №101201 від 10.12.2010 року на суму 306 323, 95 грн., №111201 від 11.12.2010 року на суму 138 531, 16 грн., №11201 від 01.12.2010 року на суму 172 572, 40 грн., видаткові накладні: №РН-021201 від 02.12.2010 на суму 233 279,18 грн., №РН-031201 від 03.12.2010 року на суму 498 256 грн., №РН-041201 від 04.12.2010 року на суму 582 300, 40 грн., №РН-051201 від 05.12.2010 року на суму 774 202 грн., №РН-061201 від 06.12.2010 року на суму 778 153, 20 грн., №РН-071201 від 07.12.2010 року на суму 622 528, 60 грн., №РН-081201 від 08.12.2010 року на суму 782 308, 42 грн., №РН-091201 від 09.12.2010 року на суму 2 527 745, 98 грн., №РН-101201 від 10.12.2010 року на суму 306 323, 95 грн., №РН-111201 від 11.12.2010 року на суму 138 531, 16 грн., №РН-011201 від 01.12.2010 року на суму 172 572, 40 грн., загалом на суму 7 416 201, 42 коп. в т.ч. ПДВ на суму 1 236 033 грн. 57 коп.;

- ПП "Інтер-Торгснаб" за господарськими операціями з поставки пшениці, кукурудзи та соняшнику у грудні 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №2 від 02.12.2010 року на суму 301 996, 60 грн., №22 від 06.12.2010 року на суму 136 704 грн., №6 від 03.12.2010 року на суму 299 066, 70 грн., №9 від 04.12.2010 року на суму 501 230, 20 грн., №10 від 05.12.2010 року на суму 706 713, 46 грн., №32 від 07.12.2010 року на суму 138 986, 96 грн., №57 від 09.12.2010 року на суму 562 003 грн., №73 від 10.12.2010 року на суму 371 371, 10 грн., №74 від 11.12.2010 року на суму 535 760, 40 грн., №75 від 12.12.2010 року на суму 298 060, 60 грн., №47 від 08.12.2010 року на суму 673 890, 92 грн., видаткові накладні: №Ин-0000002 від 02.12.2010 року на суму 301 996, 60 грн., №Ин-0000022 від 06.12.2010 року на суму 136 704 грн., №Ин-0000006 від 03.12.2010 року на суму 299 066, 70 грн., №Ин-0000009 від 04.12.2010 року на суму 501 230, 20 грн., №Ин-0000010 від 05.12.2010 року на суму 706 713, 46 грн., №Ин-0000032 від 07.12.2010 року на суму 138 986, 96 грн., №Ин-0000057 від 09.12.2010 року на суму 562 003 грн., №Ин-0000073 від 10.12.2010 року на суму 371 371, 10 грн., №Ин-0000074 від 11.12.2010 року на суму 535 760, 40 грн., №Ин-000075 від 12.12.2010 року на суму 298 60, 60 грн., на загальну суму 4 525 783 грн. 98 коп. в т.ч. ПДВ на суму 754 297 грн. 33 коп.;

- ТОВ "Магнолія-Л" за господарськими операціями по поставці соняшнику у грудні 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №448 від 05.12.2010 року на суму 115 992, 80 грн., №456 від 06.12.2010 року на суму 240 948, 40 грн., №472 від 08.12.2010 року на суму 124 779, 76 грн., №471 від 08.12.2010 року на суму 135 256, 42 грн., №482 від 09.12.2010 року на суму 124 779, 76 грн., №497 від 10.12.2010 року на суму 220 555, 90 грн., №500 від 12.12.2010 року на суму 162 067, 44 грн., видаткові накладні: №РН-0000448 від 05.12.2010 року на суму 115 992, 80 грн., №РН-0000456 від 06.12.2010 року на суму 240 948, 40 грн., №РН-0000472 від 08.12.2010 року на суму 123 779, 76 грн., №РН-0000471 від 08.12.2010 року на суму 135 256, 42 грн., №РН-0000482 від 09.12.2010 року на суму 124 779, 76 грн., №РН-0000497 від 10.12.2010 року на суму 220 555, 90 грн., №РН-0000500 від 12.12.2010 року на суму 162 067, 44 грн., загалом на суму 1 124 380 грн. 56 коп. в т.ч. ПДВ на суму 187 396 грн. 76 коп.;

- ТОВ "Юні Трейд Компані" за господарськими операціями з поставки кукурудзи та соняшнику у грудні 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №938 від 11.12.2010 року на суму 264 137, 04 грн., №930 від 10.12.2010 року на суму 178 634, 58 грн., №923 від 10.12.2010 року на суму 455 918, 58 грн., №916 від 07.12.2010 року на суму 207 664, 86 грн., №994 від 17.12.2010 року на суму 156 425 грн., №980 від 15.12.2010 року на суму 180 888, 12 грн., №970 від 14.12.2010 року на суму 166 191, 12 грн., видаткові накладні: №РН-0000301 від 11.12.2010 року на суму 264 137, 04 грн., №РН-0000300 від 10.12.2010 року на суму 178 634, 58 грн., №РН-0000297 від 09.12.2010 року на суму 455 918, 58 грн., №РН-0000292 від 07.12.2010 року на суму 207 664, 86 грн., №РН-0000326 від 17.12.2010 року на суму 156 425 грн., №РН-0000322 від 15.12.2010 року на суму 180 888, 12 грн., №РН-0000317 від 14.12.2010 року на суму 166 191, 12 грн., на загальну суму 1 609 859 грн. 28 коп. в т.ч. ПДВ на суму 268 309 грн. 88 коп.;

- ТОВ "Шер К" за господарськими операціями з поставки соняшнику у грудні 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №513 від 01.12.2010 року на суму 294 260, 70 грн., №535 від 03.12.2010 року на суму 264 134, 20 грн., №635 від 13.12.2010 року на суму 260 809, 98 грн., видаткові накладні: №РН-0513 від 01.12.2010 року на суму 294 260, 70 грн., №РН-0535 від 03.12.2010 року на суму 264 134, 20 грн., №РН-0635 від 13.12.2010 року на суму 260 809, 98 грн., на загальну суму 819 204 грн. 90 коп. в т.ч. ПДВ на суму 136 534 грн. 15 коп.;

- ТОВ "КПВ "Граніт" за господарською операцією з поставки соняшника у грудні 2010р., належним чином оформлена податкова накладна №169 від 22.12.2010 на суму 166 166, 50 грн., видаткова №РН-0000125 від 22.12.2010 на суму 166 166, 50 грн.;

- ПП "Ріст" за господарською операцією з поставки соняшника у грудні 2010р., належним чином оформлена податкова накладна №5 від 01.12.2010 на суму 893 926 грн., №6 від 02.12.2010 на суму 1 817 010, 80 грн., №11 від 03.12.2010 на суму 3 099 663, 60 грн., №12 від 04.12.2010 на суму 2 012 683, 20 грн., №13 від 05.12.2010 на суму 2 757 158, 80 грн., №25 від 06.12.2010 на суму 1 394 434,80 грн., №26 від 07.12.2010 на суму 940 282,95 грн., №45 від 08.12.2010 на суму 835 282, 65 грн., №35 від 09.12.2010 на суму 732 609, 60 грн., №45 від 08.12.2010 на суму 835 282, 65 грн., видаткова накладна №5 від 01.12.2010 на суму 893 926 грн., №6 від 02.12.2010 на суму 1 817 010, 80 грн., №11 від 03.12.2010 на суму 3 099 663, 60 грн., №12 від 04.12.2010 на суму 2 012 683, 20 грн., №13 від 05.12.2010 на суму 2 757 158, 80 грн., №25 від 06.12.2010 на суму 1 394 434,80 грн., №26 від 07.12.2010 на суму 940 282,95 грн., №45 від 08.12.2010 на суму 835 282, 65 грн., №35 від 09.12.2010 на суму 732 609, 60 грн., №45 від 08.12.2010 на суму 835 282, 65 грн., загалом на суму на суму 12 607 398, 20 грн. у т.ч. ПДВ на суму 2 413 859, 80 грн.

- ТОВ "Агротрейд" за господарськими операціями з поставки соняшнику у жовтні та листопаді 2010р., належним чином оформлені податкові накладні: №58 від 27.10.2010 року на суму 1 083 362, 52 грн., №62 від 28.10.2010 року на суму 2 670 055, 64 грн., №63 від 29.10.2010 року на суму 2 106 564,60 грн., №26 від 19.11.2010 року на суму 1 726 854, 58 грн., №29 від 20.11.2010 року на суму 1 705 087 грн., №30 від 21.11.2010 року на суму 1 231 398, 10 грн., №31 від 22.11.2010 року на суму 1 076 555, 50 грн., №27 від 18.11.2010 року на суму 1 478 721, 20 грн., видаткові накладні: №58 від 27.10.2010 року на суму 1 083 368, 52 грн., №62 від 28.10.2010 року на суму 2 670 055,64 грн., №63 від 29.10.2010 року на суму 2 106 564, 60 грн., №26 від 19.11.2010 року на суму 1 726 854,58 грн., №29 від 20.11.2010 року на суму 1 705 087 грн., №30 від 21.11.2010 року на суму 1 231 398, 10 грн., №31 від 22.11.2010 року на суму 1 076 555, 50 грн., №27 від 18.11.2010 року на суму 1 478 721, 20 грн., загалом на суму 13 078 605 грн. 18 коп. в т.ч. ПДВ на суму 2 179 767 грн. 53 коп.

Матеріали справі також містять копії звітів про рух товарно - матеріальних цінностей, копії накладних на внутрішнє переміщення товару, копії доручень на прийняття товару, журнали реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах, витяги з реєстру середньодобових лабораторних зразків сировини, складські квитанції.

Більш того, матеріали справі містять докази на підтвердження наявності виробничо-складських приміщень, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про створення умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Крім того, на підтвердження транспортування товару позивачем було надано низку товарно-транспортних накладних, які містять штамп позивача, кількість та назву зерна, що прийняте, дату прийняття та підпис уповноваженої особи. Таким чином, вказаними відмітками підтверджується факт одержання товару (кукурудзи, соняшнику, пшениці) позивачем.

Співставлення змісту первинних документів по відносинам з ТОВ "Самара Агро-Плюс", ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Магнолія-Л", ПП "Інтер-Торгснаб", ТОВ "Юні трейд компані", ТОВ "Шер К", ТОВ КПВ "Граніт", ТОВ "Агротрейд", ПП "Ріст" та доказів підтвердження фактично отриманого товару вказує, що ТОВ "Катеринопільський елеватор" здійснювало витрати на придбання у вказаних контрагентів товару для провадження своєї господарської діяльності.

Оплата за виконані роботи здійснювалась позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Надані позивачем первинні документи, відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Колегія суддів зазначає, що ТОВ "Катеринопільський елеватор" здійснює діяльність, пов'язану із виробництвом комбікормів, олії соняшникової та їх реалізацію, а тому придбаний у своїх контрагентів товар (соняшник, пшениця, кукурудза) позивач використовував у своїй господарській діяльності, що вказує на наявність ділової мети у розглядуваних операціях.

Таким чином, позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "Самара Агро-Плюс", ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Магнолія-Л", ПП "Інтер-Торгснаб", ТОВ "Юні трейд компані", ТОВ "Шер К", ТОВ КПВ "Граніт", ТОВ "Агротрейд", ПП "Ріст" у зв'язку з отриманням відповідного товару.

Незважаючи на наявність вказаних документів відповідачем в акті перевірки зроблено формальний висновок про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а висновки зроблені відповідачем ґрунтувались відповідно до обставин зазначених в інших Актах перевірки контрагентів позивача.

Колегія суддів зазначає, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Водночас, відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Тому, для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Разом з тим, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

Отже, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в дохід держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції, внаслідок яких позивачу виписано податкові накладні його контрагентами підтверджуються належним чином складеними первинними документами.

Беручи до уваги досліджені первинні документи, які складались у процесі виконання зобов'язань по відносинам позивача з ТОВ "Самара Агро-Плюс", ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Магнолія-Л", ПП "Інтер-Торгснаб", ТОВ "Юні трейд компані", ТОВ "Шер К", ТОВ КПВ "Граніт", ТОВ "Агротрейд" та ПП "Ріст", колегія суддів зазначає, що висновки контролюючого органу про завищення податкового кредиту та завищення заявленої до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку суми з податку на додану вартість є помилковими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29 червня 2011 року № та № є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Відповідачем всупереч ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено належним чином правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі недостатньо обґрунтованих висновків про відсутність реального характеру господарських взаємовідносин позивача з його контрагентом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення у разі неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Катеринопільської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби від 29 червня 2011 року № та № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 147 грн. (одна тисяча сто сорок сім гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.