Справа № 298/383/16-а
Суддя: Цибик І. Й.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/383/16-а
Номер провадження 2-а/298/10/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Цибика І.Й., при секретарі Грінвальдові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві сержанта поліції Кирлика Івана Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що 29 березня 2016 року відповідач інспектор роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві сержант поліції Кирлик І.М. виніс постанову, згідно якої він, цього ж дня, о 15.10 год., в м. Ужгород по вул. Фединця, 3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 ПДР України, чим порушив п. 15.9 ПДР України. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., визнавши його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Зазначає, що інспектором в порушення вимог ст. 280 КУпАП не було з'ясовано всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема в адмінпостанові, яка виносилась на місці без складання адмінпротоколу та без пояснень з його боку, відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адмінправопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу. Також неправильно зазначено його прізвище і місце вчинення правопорушення. Крім того, грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право на захист. З огляду на викладене, позивач просить постанову скасувати, справу закрити.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, подав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що пред'явлений позов не підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до ст.ст. 222 ч.1, 258 ч.2 КУпАП оскаржувана постанова винесена належним органом (посадовою особою) і винесення такої постанови без складання протоколу є законним. Крім того, законним є те, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху вимоги

- 2 -

ч.2 ст. 33 КУпАП не враховувались, як безпосередньо зазначено в цій нормі закону. Відтак, виносячи постанову, наявні докази оцінено законно відповідно до ст. 252 КУпАП. Щодо розгляду справи на місці в порядку скороченого провадження керувався положеннями ч.2 ст. 258 КУпАП. А описки, зазначені в постанові, не можуть бути підставою для її скасування, адже не містять порушень за жодним із пунктів, наведених у ч.3 ст. 2 КАС України. Також вказав, що вищенаведені доводи та долучений до цього заперечення в якості доказу відеозапис повністю спростовують всі твердження позивача, однак сам відеозапис не було додано до заперечення. Просив у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за відсутності відповідача та в разі необхідності витребувати в останнього відеозаписи вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії ПС2 № 728860 від 29.03.2016 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що того дня, о 15.10 год., в м. Ужгород по вул. Фединця, 3, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 ПДР України, чим порушив п.15.9 ПДР України. Цією постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи

- 3 -

відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із самої постанови таку винесено без складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці виявлення правопорушення, адже дата скоєння адміністративного правопорушення та дата розгляду справи ідентичні - 29.03.2016 року, і місце розгляду справи як і місце скоєння адміністративного правопорушення співпадають.

Відповідно до ч.3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як це передбачено частинами 1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

- 4 -

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи положення ст. 258 КУпАП, суд приходить до висновку, що частина друга цієї статті містить дві рівноцінні підстави коли протокол про адміністративне правопорушення не складається: у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Натомість частина п'ята цієї ж статті КУпАП суперечить попередній нормі закону, оскільки в ній зазначено, крім іншого, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (мається на увазі уцілому у сфері забезпечення дорожнього руху і в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі).

У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тож при розгляді даної справи суд бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 14.11.2013 року у справі «Шмушкович проти України» № 3276/10, де вислів «встановлене законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість - за необхідності шляхом надання відповідної інформації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити його дія...

Саме тому, на думку суду, вищенаведені суперечливі положення ст. 258 КУпАП свідчать про її недосконалість, а відтак трактуються не на користь відповідача.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено права особи, що притягається до адмінвідповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Таку ж правову позицію висловив і Європейський суд з прав людини у рішенні від 21.10.2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» № 17444/04, де звернув увагу на те, що коли проміжок часу з моменту вчинення правопорушення до розгляду протоколу не перевищував декількох годин, то особа була позбавлена можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням

- 5 -

та доказами, а звідси - адекватно їх оцінити і розробити юридичну стратегію свого захисту, що є порушенням права на захист...

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

З урахуванням встановлених вищезазначених обставин суд визнає, що оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 17, 71, 86, 105, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві сержанта поліції Кирлика Івана Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 728860 від 29.03.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: