Справа № 2а-15200/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Венгер А.В., вирішив адміністративну справу

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче агропідприємство "Новогалищиньска біофабрика"

до

Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі міста Києва

про

про скасування вимоги про сплату боргу від 05.10.2010 р. №Ю 575

Позовні вимоги обґрунтовані тим, зокрема, що відповідачем безпідставно прийнято вимогу від 05.10.2010 р. №Ю 575, оскільки не було проведено перевірки та не надіслано позивачу відповідного акту, повідомлення чи розрахунку донарахованих сум, як це передбачено статтею 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пунктами 1.5, 3.3 "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з дотримання чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 р. 6-5, пунктами 2.3, 2.6 "Порядку оформлення результатів перевірок платників з питань дотримання чинного законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 1 грудня 2008 р. №21-1.

У попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зазначивши, що позивачем не оскаржується сума боргу, вимога про сплату боргу підлягає скасуванню, оскільки позивачем була порушена процедура її прийняття.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що у зв'язку з існуванням у позивача недоїмки на кінець звітного періоду зі сплати страхових внесків йому була надіслана вимога про сплату такої недоїмки відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. №21-1. На думку відповідача, в такому разі перевірка не проводиться, відповідно акт не надсилається, а вимога формується на всю суму боргу відповідно до карток особового рахунку та поданих розрахунків сум страхових внесків з урахуванням фактичної сплати за відповідні періоди.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач надав суду картки особового рахунку, розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за липень–грудень 2008 року, січень–грудень 2009 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина третя). Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду (частина шоста). Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята).

Як уже зазначалось, відповідачем не здійснювалось обчислення страхових внесків позивача в результаті ухилення страхувальника від надання звітності чи інших документів про сплату страхових внесків, неведення бухгалтерського обліку чи відсутності відповідних первинних документів, непідтвердження нарахованої суми документами. Вимогу було сформовано на підставі розрахунків, самостійно поданих позивачем, які не були сплачені у відповідні терміни. Наявність боргу, факти несплати самостійно визначених сум позивачем не заперечувалось.

Згідно зі статтею 106 Закону №1058-IV у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (частина перша). Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (частина друга). Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку (абзаци перший-четвертий частини третьої).

Пунктом 8.2 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за 64/8663 встановлено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

У підпункту 8.3 цієї Інструкції зазначено, що вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників.

У даному випадку відповідачем перевірок не проводилось, актів не складалось, вимога була сформована на підставі облікових даних карток особових рахунків страхувальника, тому акт не складався.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що сума боргу, визначена у вимозі, позивачем не заперечувалась, а також те, що перевірка відповідачем не проводилась, а вимога сформована на підставі карток особових рахунків позивача відповідно до поданих розрахунків з урахуванням фактичної сплати страхових внесків, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Донець