Справа № 22а-19580/11
Суддя: Винниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого судді: Винниченко Ю.М.,

Суддів: Корнієнка В.І.,Абрамова П.С.,

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виходячи із розміру, встановленого ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та розміру прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність встановленого ЗУ 'Про державний бюджет України на відповідні роки ' недосплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік з урахуванням виплачених сум допомоги.

Стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА на користь ОСОБА_2 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік з урахуванням виплачених сум допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати, оскільки вважає, що воно винесено з порушенням норм матеріального права, вказуючи на те, що порядок обчислення даної пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим, у даному випадку, норми закону не є нормами прямої дії, оскільки вони не встановлюють механізм реалізації даного права. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС II категорії і відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року має право на пільги та компенсації в тому числі і на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 вказаного Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги.

Вимоги позивача щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік задоволенню не підлягають, оскільки вищевказана допомога була виплачена позивачу в лютому 2008 року, тобто до прийняття рішення Конституційного Суду України відповідно від 22.05.2008 року про неконституційність норми Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік",яким було зупинено дію Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вищевказане рішення Конституційного Суду України зворотної дії не має.

З урахуванням вимог ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.. Що стосується виплати не донарахованої щорічноїдопомоги за 2009 рік, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до 2 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

Ст.ст. 8, 22 Конституції України закріплюють принцип верховенства права та гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти майном ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та обґрунтоване сподівання на отримання такої допомоги в розмірі, визначеному ст. 48 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення недоплаченої щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік слід задовольнити.

Доводи відповідачів про те, що виплату таких компенсаційних виплат слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам ліквідації аварії на ЧАЄС протирічить вимогам Конституції та Законів України.

Оскільки обов'язок по нарахуванню допомоги законодавчо покладено на управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, то суд і покладає обов'язок на цей орган здійснити донарахування сум допомоги на оздоровлення на вказані вище роки та стягнути, але з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА донараховані суми.

З метою забезпечення інтересів Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, яке фінансуються за рахунок держави, є її структурним підрозділом, позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за можливе судовий збір по справі віднести на рахунок держави.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог..

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

СУДДІ: