Справа № 2а-1863/08/1570
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/9991/73380/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання права на отримання щомісячної надбавки до пенсії інваліду 2 групи у розмірі 350% з розміру мінімальної пенсії за віком у 2004 році, зобов'язання встановити йому розмір пенсії як учаснику бойових дій з урахуванням надбавки, передбаченої статтею 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», стягнення недоплаченої надбавки до пенсії до 01.01.2007р. у розмірі 4720,84 грн., стягнення недоплаченої надбавки до пенсії за віком з 01.01.2007р. у розмірі 421,16 грн., стягнення недоплаченої разової грошової допомоги в розмірі 9571,36 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2009р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність УПСЗН Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради щодо не здійснення виплати недоплаченої разової щорічної грошової допомоги ОСОБА_4, як інваліду війни ІІ групи за 2007 рік з 09.07.2007р. в розмірі, передбаченому статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язано виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу за 2007 рік у сумі 2920,48 грн.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок розміру раніше виплаченого підвищення до пенсії ОСОБА_4 відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 30.03.2005р. по 01.01.2006р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012р. скасовано рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок розміру раніше виплаченого підвищення до пенсії ОСОБА_4, як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 30.03.2005р. по 31.12.2005р.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач ГУ ПФУ в Одеській області, подав касаційну скаргу, до якої в порядку статті 217 КАС України приєдналось ГУ МВС в Одеській області, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач є пенсіонером МВС, інвалідом війни 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема, право щорічно до 5 травня отримувати разову грошову допомогу, а також право на підвищення пенсії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що щорічна грошова допомога до 5 травня у 2007 році виплачена позивачу у розмірі меншому, ніж встановлено положеннями статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення такої виплати на 2007 рік.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за 2004 рік суд першої інстанції виходив з того, що оскільки статус інваліда війни 2 групи присвоєно позивачу 30.03.2005р., а тому право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у нього виникло лише в 2005 році.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2006р. по 01.01.2007р., суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2006р. змінено редакцію статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплата спірної допомоги здійснена у розмірах, встановлених законодавством, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги за період з 30.03.2005р. по 31.12.2005р., апеляційний суд виходив з того, що спірна грошова допомога протиправно виплачена позивачу у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2006р. по 01.01.2007р., суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 01.01.2006р. змінено редакцію статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що на момент нарахування і виплати позивачу разової грошової допомоги у 2007 році положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були чинними, відповідач при виплаті спірної допомоги діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому правові підстави для стягнення різниці у цих виплатах відсутні.

Поряд з тим, апеляційним судом не враховано що позовні вимоги з 30.03.2005р. по 31.12.2005р. лежать за межами передбаченого статтею 99 КАС України (в редакції станом на час звернення позивача до суду) річного строку звернення до суду, що за правилами статті 100 КАС України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Посилання суду апеляційної інстанції в цій частині по положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставним, оскільки за правилами пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено інші ніж статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» правила виплати пенсії за минулий час, а тому в цій частині Закон України «Про пенсійне забезпечення» застосуванню не підлягає.

В свою чергу статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено виплату пенсії за минулий час без обмеження у часі лише в разі її попереднього нарахування. Оскільки суми належної позивачу пенсії нараховані не були, а тому на спірні правовідносини положення статті 46 зазначеного Закону також не поширюється.

Таким чином до спірних правовідносин слід застосовувати положення статей 99, 100 КАС України (в редакції станом на час звернення позивача до суду).

Відповідно до статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012р. змінити, скасувавши її в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок раніше виплаченого підвищення до пенсії, як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі визначеному нормою цього Закону, яка діяла у відповідній редакції за період з 30.03.2005р. по 31.12.2005р. та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник