Справа № 810/5333/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5333/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А. С.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Чаку Є. В., Грибан І. О.

за участю секретаря: Дзекан В. В.

представників позивача Ковальчук А. О., Іванченка А. С., представника відповідача Ступака Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Гранд Девелопмент» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2015 р. № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, спірним ППР позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 23803099,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 10428978,25 грн.

Вказане рішення було прийняте податковим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів: у сумі 5890285,00 грн. за жовтень 2014 року, у сумі 5890285,00 грн. за листопад 2014 року, у сумі 5928646,00 грн. за грудень 2014 року, у сумі 6093883.00 грн. за січень 2015 року та з питань перевірки достовірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100000 грн. за лютий 2015 року у сумі 285792,00 грн. (акт перевірки від 17.05.2015 р. № 137/15-2/36202630).

За результатами перевірки посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що позивач порушив вимоги підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 102.5 статті 102, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.5, 200.6, 200.7, 200.8, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 23803099,00 грн., у тому числі по періодах: за жовтень 2014 року - на суму 5890285,00 грн.; за листопад 2014 року - на суму 5890285,00 грн.; за грудень 2014 року - на суму 5928646,00 грн.; за січень 2015 року - на суму 6093883,00 грн.

Такі висновки посадові особи контролюючого органу зробили на підставі аналізу даних податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року, в яких позивач у рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів» задекларував показники, що сукупно становлять 23803099,00 грн., у той час як згідно з додатком 2 до податкової декларації «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)», частина залишку від'ємного значення, яка фактично сплачена ТОВ «Гранд Девелопмент» постачальниками та/або до державного бюджету, що не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування, складає 0,00 грн.

Позиція позивача ґрунтується на запереченні факту заявлення з його боку будь - яких сум до бюджетного відшкодування.

Позиція відповідача ґрунтується на відсутності у позивача права відображати в графі 23.2 наступні цифри: 5890285; 5890285; 5928646; 6093883, оскільки дані цих граф насправді тотожні числовому виразу нуля у зв'язку зі сплином 1095 - денного строку, з яким податкове законодавство пов'язує право платників податку заявляти суми до бюджетного відшкодування.

Вказані доводи підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції при розгляді справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент декларування позивачем бюджетного відшкодування) передбачено, що сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з пунктом 200.8 статті 200 Податкового кодексу України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

В силу положень підпункту 47.1.1 пункту 47.1 статті 47 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

В силу положень пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Згідно із Розділом 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 р. № 678, який був чинним до 01.12.2014 р. (далі - Порядок № 678), якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

Аналогічна процедура в частині перенесення значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) до рядка 23 передбачена Порядком заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. № 966, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 р. за №1267/26044.

При дослідження матеріалів справи, колегією суддів було встановлено, що значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) позивачем були заповнені шляхом проставляння знаку «-» (а. с. 37, 45, 55, 84 Т. 1).

В той же час, бюджетне відшкодування заявляється шляхом проставляння у цьому рядку відповідної суми з подальшим його перенесенням у рядок 23.2, а не навпаки.

Відтак, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про відсутність у останнього бажання відображувати у рядку 23.2 відображених сум та вважає доведеним факт наявності у податкових деклараціях технічної помилки.

Досліджуючи доводи відповідача про відсутність у позивача права відображати в рядках 23.2 будь - які числові значення, відмінні від нуля, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Дана норма права врегульовує виключно граничні строки повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або їх відшкодування. Норма встановлює обмеження у часі (1095 днів) тільки для подання заяв:

- на повернення сум переплат з податків;

- на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

В той же час, в розумінні норм податкового законодавства заява про повернення бюджетного відшкодування подається виключно при заповненні рядка 23.1 шляхом долучення до податкової декларації додатку 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету».

Заповнення рядка 23.2 подання заяви не передбачає.

З огляду на це, колегія суддів робить висновок, що п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України розповсюджується на податкові відносини, при яких заповнення додатку 4 до податкової декларації є обов'язковим.

Крім того, інший випадок подання заяви про повернення сум переплат з податків регулюється наказом Мінфіну України «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 р. № 787, який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, в тому числі податків та зборів, та також передбачає подання відповідної заяви до казначейського органу.

З огляду на вказані норми права, колегія суддів зазначає, що за підприємствами зберігається право на використання накопиченого ними податкового кредиту у майбутньому, зокрема в рахунок погашення платежів з ПДВ наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації).

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 01.03.2016 р. (справа № 804/5814/14).

Вказане свідчить про помилковість висновків відповідача про застосування до спірних відносин п. 102.5 ст. 102 ПК України, позаяк, доказів подання позивачем зазначених заяв матеріали справи не містять.

Зважаючи на те, що вказана норма була єдиною підставою для висновку в акті перевірки про відсутність у позивача права на заповнення рядка 23.2, колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийняття податковим органом оскаржуваного ППР.

Більше того, колегією суддів встановлено, що сформоване відповідачем від'ємне значення бюджетного відшкодування у розмірі 23803099, 00 грн. є наслідком додавання числових значень заповнених рядків 23.2 чотирьох декларацій.

В той же час, у відповідності до п. 14.1.18 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Внаслідок допущення помилки позивач чотири рази відобразив одну і ту ж саму суму від'ємного значення в розмірі 5890285, 00 грн.

З огляду на що, фактично, має місце повторюваність заявлення однієї і тієї ж суми, що складає статичну складову даних рядка 23.2.

Між тим, частина 1 статті 61 Конституції України закріплює одну з найважливіших засад юридичної відповідальності, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказаний принцип юридичної відповідальності (принцип «non bis in idem») є невід'ємною складовою права на справедливий судовий розгляд Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів констатує, що значення зменшеного бюджетного відшкодування не може бути більшим від'ємного значення ПДВ відображеного в рядку 23.2, інакше відповідачем, фактично, зменшуватиметься від'ємне значення наступних податкових періодів до повного погашення, що є неприпустимим у зв'язку з правовою невизначеністю.

Вищезазначеним спростовується правильність розрахунку оскаржуваного ППР, що також є підставою для його скасування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 р. № , прийняте Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Девелопмент» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1078310 грн. 44 коп. (один мільйон сімдесят вісім тисяч триста десять гривень 44 копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя Є. В. Чаку
(Повний текст постанови виготовлено 23.05.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Чаку Є.В.