Справа № 817/3302/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2016 р. Справа № 817/3302/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2016 р. у справі за позовом Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд" до Реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції, Державного реєстратора реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Русіна Олександра Віталійовича, Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року Колективне підприємство "Володимирецький агропромбуд" звернулося до суду з позовом до реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Русіна О.В. від 21 липня 2015 року за №23032523 про відмову в державній реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: вул. Будівельників, 10, смт. Володимирець, Рівненської області та зобов'язання провести державну реєстрацію цього права.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Русіна Олександра Віталійовича від 21.07.2015р. №23032523 про відмову у державній реєстрації права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:012:0056, що знаходиться за адресою вулиця Будівельників, 40, смт.Володимирець, Рівненська область.

Зобов'язано Реєстраційну службу Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області повторно розглянути заяву КП "Володимирецький агропромбуд" щодо державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:012:0056, що знаходиться за адресою вулиця Будівельників,40, смт. Володимирець, Рівненська область.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Володимирецьке районне управління юстиції Рівненської області оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Володимирецьке районне управління юстиції Рівненської області зазначає, що посилання суду на неконституційність положень Земельного кодексу в частині зобов'язання суб'єктів підприємницької діяльності переоформити право постійного користування на право оренди землі не є правовою підставою для скасування рішення державного реєстратора та визнання відмови у реєстрації протиправною. Так, діючим Земельним кодексом України чітко визначено які суб'єкти можуть мати земельні ділянки на праві постійного користування й позивача з такою організаційно- правовою формою, як колективна, у даному переліку немає.

Також відповідач вказує на те, що Державний акт на право постійного користування видавався на ім'я юридичної особи державної форми власності, яка вже не існує, а КП "Володимирецький агропромбуд" є суб'єктом приватного права і не має жодного відношення до державних або комунальних підприємств. Все нерухоме майно перебуває у приватній власності позивача й останнє може мати земельні ділянки лише на праві оренди, як всі інші суб'єкти приватного права.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Особливості реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно ч.ч.1, 4, 13 ст.15 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація права власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Відповідно до п.15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно п.20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

В силу п.28 наведеного Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У даній справі суд встановив наступне.

Володимирецькою селищною радою на підставі рішення № 24 від 26.02.1998 р. було видано Володимирецькому БМО "Володимирецьрайагробуд" Державний акт на право постійного користування землею серії 1-РВ № 001926 від 17.04.1998 р. Відповідно до вказаного акту Володимирецьким БМО "Володимирецьрайагробуд" отримано в постійне користування 2,66 га землі в межах згідно з планом землекористування для розміщення основних виробничих, допоміжних будівель і споруд по вул.Будівельників,10 в смт. Володимирець Рівненської області (а.с.16-19).

Зміни в землекористуванні в Державний акт не вносились.

Згідно розпоряджень голови Володимирецької райдержадамінстрації від 07.05.1999 року №157 та від 06.08.1999 року №79 Володимирецьке БМО «Володимирецьрайагробуд» перереєстровано у ВАТ «Володимирецький агропромбуд», а ВАТ «Володимирецький агропромбуд» у КП «Володимирецький агропромбуд». Як вбачається з Статутів ВАТ «Володимирецький агропромбуд» та КП «Володимирецький агропромбуд», ВАТ «Володимирецький агропромбуд» є правонаступником Володимирецького БМО «Володимирецьрайагробуд», а КП «Володимирецький агропромбуд» засновано відповідно до рішення загальних зборів колективу від 05.08.1999 року шляхом перетворення ВАТ «Володимирецький агропромбуд», яке було правонаступником Володимирецького БМО «Володимирецьрайагробуд», у КП «Володимирецький агропромбуд».

Згідно статутних документів, КП "Володимирецький агропромбуд" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Володимирецький агропромбуд", власником майна, що належало ВАТ "Володимирецький агропромбуд"; продукції, виробленої внаслідок господарської діяльності; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством (п. п. 3.3, 3.5 Статуту).

Таким чином, до КП "Володимирецький агропромбуд", як правонаступника ВАТ "Володимирецький агропромбуд", перейшли всі права та обов'язки свого попередника, до якого в свою чергу перейшли всі права та обов'язки Володимирецького районного кооперативно-державного будівельно-монтажного об'єднання "Володимирецьрайагробуд".

З метою державної реєстрації права постійного користування зазначеною земельною ділянкою позивач подав усі необхідні документи до Державного реєстратора Реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області.

Проте, рішенням від 21.07.2015 року №23032523 у державній реєстрації права постійного користування земельною ділянкою відповідач відмовив, покликаючись про цьому на статтю 92 Земельного кодексу України, згідно з якою право постійного користування земельною ділянкою можуть мати винятково підприємства, установи, організації, що належать до комунальної або державної форми власності та інші суб'єкти визначені цією статтею Земельного кодексу України .

При вирішенні даного спору колегією суддів враховується наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (від 18.12.1990 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Земельний кодекс України (від 18.12.1990) не містив обмежень щодо кола підприємств, установ, організацій певної форми власності та/або статусу, в постійному користуванні яких можуть перебувати земельні ділянки, а от припинення їх діяльності було підставою для проведення відповідною радою припинення права користування землею.

Визначення таких підприємств, виключно які набувають права постійного землекористування встановлені нормою ст. 92 Земельного кодексу України (від 25.10.2001), відповідно до ч. 2 якої права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності. При цьому, питання припинення права користування земельною ділянкою врегульовано нормою ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, відповідно до якої підставами припинення такого права є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Втім, аналіз зазначених норм земельного законодавства дає підстави для висновку, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення підприємства, установи, організації допускається лише у випадку, коли припинення останніх виключає правонаступництво (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду України від 21.02.2011 в адміністративній справі за позовом Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора до Фороської селищної ради).

Як зазначалось , в 1998 році Володимирецьким БМО «Володимирецьрайагробуд» було отримано Державний акт серії 1-РВ № 001926 від 17.04.1998 р. на право постійного користування землею. В 1999 році, внаслідок реорганізації підприємства, всі його права та обов'язки перейшли до правонаступника - колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд"

Згідно ч.ч. 5, 6, 7 ст. 34 діючого на той час Закону України "Про підприємства в Україні", у разі реорганізації підприємства (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) до правонаступника переходять всі майнові права та обов'язки реорганізованого підприємства.

Таким чином, до КП "Володимирецький агропромбуд" перейшло право постійного користування земельною ділянкою відповідно до державного акту серії 1-РВ № 001926 від 17.04.1998 р., оскільки доказів припинення такого права як на момент реорганізації Володимирецького БМО «Володимирецьрайагробуд», так і після цього не надано (згідно ст. 27 діючого на той час Земельного кодексу), а чинне на той час законодавство не встановлювало винятків щодо неможливості переходу права постійного користування землею до правонаступника при переході майна, усіх прав та обов'язків реорганізованої юридичної особи.

Переоформлення державного акту на правонаступника не відбувалось. З введенням в дію нового Земельного кодексу України з 01.01.2002 року, колективне підприємство "Володимирецький агропромбуд" позбавлялось можливості отримати земельні ділянки в постійне користування, оскільки за фомою власності не відносилось до державних або комунальних підприємств.

Відповідно до п. 6 (в редакції Закону №2059-ІУ від 06.10.2004) Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Проте, положення пункту 6 розділу X Земельного кодексу України втрачають чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі рішення Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005.

При цьому, відповідно до абзацу 11 п. 5.3 цього рішення стаття 92 Земельного кодексу не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених законодавчих приписів, слід дійти висновку, що набуття права постійного землекористування і існування (дія) такого права на момент введення в дію з 01.01.2002 нового Земельного кодексу є різними правовими поняттями.

Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його непереоформлення підприємством, яке за новим Земельним кодексом не може набувати права постійного землекористуванні, а зберігається за ним до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства як за правонаступником того землекористувача, якому було видано Державний акт на право постійного землекористування (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду України від 26.09.2011 у цивільній справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Чинадіївської селищної ради).

Відтак, право постійного користування земельною ділянкою згідно державного акту серії 1-РВ № 001926 від 17.04.1998 р., яке було набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 року, не втратилось для правонаступника Володимирецького БМО «Володимирецьрайагробуд" перетвореного в КП "Володимирецький агропромбуд" , а зберігається до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства.

Викладене свідчить про те, що прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно рішення № 23032523 від 21 липня 2015 року про відмову КП "Володимирецький агропромбуд" в реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за КП"Володимирецький агропромбуд" саме з підстав відсутності у даного підприємства колективної форми власності права постійного користування земельною ділянкою відповідно до приписів ст.92 Земельного Кодексу України, - є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов'язання реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції провести державну реєстрацію права постійного користування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки суд не може підміняти собою орган, що здійснює державну реєстрацію.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Одночасно колегія суддів апеляційного суду зазначає, що допущена судом першої інстанції в резолютивній частині постанови описка в адресі земельної ділянки не є підставою для скасування чи зміні рішення, і може бути виправлена судом в порядку, визначеному ст.169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Колективне підприємство "Володимирецький агропромбуд" вул.Будівельників,10,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

3- відповідачу/відповідачам: Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції вул. Єврейська, 5,смт.Володимирець,Рівненська область,34300 Державний реєстратор реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Русін Олександр Віталійович вул.Єврейська, 5 ,смт.Володимирець,Рівненська область,34300 Володимирецьке районне управління юстиції Рівненської області вул.Грушевського,63,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

4-третій особі: - ,