Справа № 802/592/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

24 травня 2016 р. Справа № 802/592/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

судді: Воробойової І. А.

ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: не з'явився

представника відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по справі за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Вінницької області про визнання протиправною відмови щодо нарахування і виплати вихідної допомоги судді

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 1), Апеляційного суду Вінницької області (далі - відповідач 2) про визнання протиправною відмови щодо нарахування і виплати вихідної допомоги судді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_4 Юстиції України, а саме не розгляду більше одного року заяви про відставку і не внесення подання про відставку з посади судді до Верховної ОСОБА_4 України, позивачем не було отримано вихідну допомогу в сумі 272844,00 грн. Також позивач зазначає, що він звертався до Державної судової адміністрації України з проханням здійснити нарахування та виплати передбаченої ст.136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07 липня 2010 року вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, проте позивачем було отримано відмову. Позивач вважає відмову у нарахуванні і виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою протиправною.

Позивач та представник відповідача 2 у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомленні про місце, час та дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Від представника відповідача1 надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що про порушене право позивач дізнався з моменту ознайомлення з наказом Голови Апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року №166-06, при цьому, позовна заява була подана 28 квітня 2016 року, що свідчить про порушення строку звернення до суду позивачем відповідно до ст.99 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача1, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що правовий припис в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 роз'яснив, що положення частини 2 статті 233 КЗпП України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР зі змінами, необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.11.2013 року у справі №21-389а13 зазначено, що перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, тому посилання на статтю 233 КЗпП України як таку, що врегульовує строки звернення до суду, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Разом з тим, виходячи зі змісту статті 99 КАС України строк звернення до суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені частиною 1 статті 100 КАС України, могли застосовуватися судами лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод та інтересів особи.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В контексті зазначеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 165, 186, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду .

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий Суддя Чернюк Алла Юріївна

Судді: Воробойова Інна Анатоліївна

ОСОБА_1