Справа № 405/414/16-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/414/16-а
Провадження №2-а/405/3/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Кіровоград до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровограда в порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 606 від 15 грудня 2014 року «Про виключення квартир із числа службових», яким виключено двокімнатну квартиру №62, жилою площею 30, 81 кв.м на шостому поверху по вул.Космонавта Попова, 18, корпус 4 із числа службових у звязку з тим, що відпала потреба у такому її використанні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, через канцелярію суд надав клопотання за вх. №12937 від 10 травня 2016 року, в якому на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України просив закрити провадження по справі за адміністративним позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Кіровоград до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, з тих підстав, що спір у даній справі стосується перевірки правильності формування волі відповідача (власника житлового будинку) стосовно розпорядження квартирою, що виключає розгляд зазначеної справи в порядку адміністративного судочинства. Крім того, виконавчий комітет Кіровоградської міської ради має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження житлом. Із наведеного випливає, що при здійсненні повноважень власника будинку виконком Кіровоградської міської ради не є субєктом владних повноважень, у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п. 1. ч.1 ст. 17 КАС України, а є рівноправним субєктом житлових відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися обєктом нерухомого майна. Таким чином, спір в даному випадку не є публічно-правовим, у звязку з чим не повинен розглядатись за правилами, встановленими КАС України. Зазначене клопотання про закриття провадження по справі представник відповідача просив розглянути за його відсутності.

Представник позивача заперечувала щодо даного клопотання про закриття провадження по справі, наголошуючи на тому, що справу належить розглядати саме за вимогами адміністративного судочинства, так як позивачем оскаржується безпосередньо рішення суб'єкта владних повноважень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради при здійсненні владних повноважень.

Зваживши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет адміністративного позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в т. ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Окрім того, як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції: понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України; визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 17 КАС України; встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина друга статті 17 КАС України); встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина третя статті 17 КАС України).

В свою чергу, відповідно до розяснень, викладених в п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3, якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, за якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС України), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК України), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право особи на одержання житла, а також відносини щодо зняття з квартири статусу «службового житла», оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, суд вважає, що предявлений позивачем для вирішення адміністративним судом спір, предметом якого є скасування рішення органу місцевого самоврядування, не є публічно-правовим, оскільки підстави та предмет позову, зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин між сторонами вказує на наявність приватноправових відносин, крім того, заявлені позивачем вимоги не стосуються захисту його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень зі сторони органу місцевого самоврядування, що виключає розгляд зазначеної справи за позовом КЕВ до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування в порядку адміністративного судочинства, на підставі чого та відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження по справі підлягає закриттю, при цьому суд розяснює позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, способами захисту, передбаченими ст.16 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про закриття провадження по справі, - задовольнити.

Закрити провадження у справі №405/414/16-а, провадження 2-а/405/3/16 за адміністративним позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Кіровограда до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради «Про виключення квартири із числа службових» №606 від 15 грудня 2014 року.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її винесення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно з ч.3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова