Справа № 810/4627/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/4627/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року 810/4627/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

в с т а н о в и в:

У призначений для розгляду справи час представник відповідача, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, заяв або клопотань про розгляд справи без його участі, не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

На виконання вимог митниці позивачем були надані прайс-лист виробника товару та митна декларація країни-відправника.

В поданій митній декларації країни-відправника та прайс-листі зазначено умови поставки FOB, а в п. 4 зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2005 № 804-002 вказані умови поставки СІР та/або DAF.

Висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, відсутні.

Положеннями частини 6 статті 54 МКУ встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Частиною 2 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

Як стверджує відповідач, декларантом, окрім страхового полісу, не було надано висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, що викликало сумнів у достовірності поданих відомостей про його вартість, а це, в свою чергу, суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні п.2 ст. 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947), в якій зазначається, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, при цьому під “дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції”. Тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 МК України, застосування основного методу визначення митної вартості товару стало неможливим.

Керуючись положеннями частини 4 статті 57 та, у відповідності до частини 5 статті 55 МК України, з декларантом було проведено процедуру консультації з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. В процесі консультації повідомлено про неможливість визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів у зв’язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 МК України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовувався тому, що відсутня вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів і є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у ст. 60 МК України. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований за відсутності ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст. 62 МК України. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв’язку з відсутністю інформації виробника товару про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 МК України.

Таким чином, відповідачем застосований резервний метод згідно із ст. 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

ТОВ “Ексімтрейд” скористалось можливістю випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до ч.7 ст. 55 Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши норми закону, які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке:

За наслідками розгляду пред’явлених документів, митним органом заявлено про неможливість визначення розміру вартості страхування, а також митної вартості товару з урахуванням відсутності передбачених контрактом пакувального листа, сертифіката якості, копії митної декларації країни-відправника.

Електронним повідомленням від 27.08.2015 р. у позивача витребувано додаткові документи, що підтверджують митну вартість товарів згідно ст.53 МКУ.

На виконання вимог митниці позивачем були надані прайс-лист виробника та митна декларація країни-відправника.

За наслідками розгляду поданих додаткових документів встановлено невідповідність умов поставки товару зазначених в зовнішньоекономічному контракті, прайс-листі виробника та митній декларації країни-відправника (СІР та FOB).

На підставі ч.4 ст.57 та ч.5 ст.55 МКУ з декларантом була проведена процедура консультації з метою визначення основи вартості згідно положень ст.ст. 59 та 60 МКУ. В процесі консультації було повідомлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв’язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням ст. 59 МКУ; метод визначення вартості за ціною договору щодо подібних товарів (аналогічних) товарів не застосований у зв’язку з відсутністю операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього; метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв’язку відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст.62 МКУ; метод визначення на основі додавання вартості (обчислення) не застосований у зв’язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов положень ст.63 МКУ.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

статтею 7 МК України передбачено, що державну митну справу становлять порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з ч.1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до норм ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у ч.2 вищевказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни-відправника; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 58 МКУ, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч.4 та ч.5 ст. 54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МКУ, органу доходів і зборів надано право відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відтак, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленої декларантом, необхідність перевірки її дійсності, віднесена законодавцем до обов'язків митного органу.

Відповідно до ч.2 ст. 55 МКУ, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз положень ст. 53, ч.1, ч.2, ч.5 ст. 54, ст. 58 МКУ дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МКУ, а у разі виявлення розбіжностей, ознак підробки, відсутності відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вимагати від декларанта надання додаткових документів згідно із переліком, встановлених законодавцем.

Інших способів для узгодження митної вартості товару, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, проведення консультацій з митним органом законом не передбачено.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF, так само як і СІР (“вартість, страхування, фрахт”) (“фрахт/перевезення і страхування сплачені до) покладає на продавця обов'язок оплатити фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, витрат по страхуванню і забезпечення здійснення митного оформлення товару. Умови СІР означають, що продавець доставить товар вказаному перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до зазначеного пункту призначення. Відповідальність продавця закінчується після доставки ним товару перевізнику, вказаному покупцем.

Декларантом не були надані контролюючому органу докази, що витрати на страхування і фрахт були понесені продавцем товару.

Проте, згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) у справах № 826/3364/13-а (ухвала від 28.08.2014р.), № 826/528/14 (ухвала від 07.10.2014р.), № 826/8398 / 14 (ухвала від 16.12.2014р.), якщо певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, то митниця не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників.

У відповідності зі ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням; витрати на навантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування товару.

Зі змісту наведеної норми випливає, що такі складові митної вартості товарів додаються до неї (митної вартості) тільки в тому випадку, якщо вони не включені в ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відсутність у контракті положень про включення в ціну товару витрат на страхування вантажу не означає, що такі витрати не були враховані продавцем товарів при формуванні ціни на товар. Страхування продавцем товару за свій рахунок без покриття таких витрат при продажу було б скоєно продавцем собі у збиток.

Декларант не робив будь-яких витрат на страхування ввезеного товару, тому підстави для включення таких витрат до митної вартості оцінюваних товарів відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ненадання позивачем документів, якими підтверджені понесені страхові витрати не є підставою для коригування митної вартості товару, з урахуванням вищевикладеного.

Щодо ненадання декларантом всіх документів, які підтверджують числові значення складової митної вартості товару, суд зважає на таке:

згідно із правовою позицією, викладеною ВСУ у постанові, прийнятої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 і 2 частини 1 ст.237 КАСУ слідує, що митні органи мають право контролювати правильність обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, шляхом витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості. Вказаний спосіб контролю може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, які вже надані митному органу, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою умовою для витребування документів, оскільки саме з нею закон пов’язує можливість додаткового витребовування у декларанта документації та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

"Водночас,- вказує ВСУ, "витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом, під час перевірки поданих декларантом документів було встановлено відсутність пакувального листа, сертифіката якості товару, копія митної декларації, які зазначені у доповненні №1 від 01.07.2008 р. до зовнішньоекономічного договору від 01.07.2005 р. №804-002. Вказані документи не були обов'язковими для пред'явлення відповідно до положень ст.53 МК України. Витребовуючи додаткові документи, контролюючий орган не зазначив, яким чином інформація про характеристики імпортоваго товару (висновки про його якісні та вартісні показники, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями) впливають на визначення митної вартості товарів, оскільки митний огляд цих товарів не проводився і чому, і митного органу виникли сумніву щодо визначення вартості товару в цій частині; які саме числові значення складової митної вартості чи відомості щодо ціни товару не відповідало наявним відомостям, і чим було обумовлено додаткове витребування документів.

На переконання суду, твердження митного органу про відсутність достовірних відомостей про вартість товару, за відсутності документів, визначених додатком до контракту не вплинуло на можливість контролюючого органу перевірити правильність визначення ціни товару, оскільки твердення відповідача про неможливість визначення дійсної вартості згідно ГАТТ 1947 р. жодним чином не обґрунтовано.

Відповідачем також не зазначені конкретні причини неможливості визначення вартості імпортованого позивачем товару для проведення контролю його тарифікації.

Суд зазначає, що, як вказано в постанові ВСУ від 16.02.2016 р. "витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не будь-яких документів, в тому числі і тих, що передбачені частинами другої, восьмої, дев’ятої статті 52 та статті 53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів

у достовірності наданої інформації".

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості товару ніж метод - за ціною договору, а відтак рішення контролюючого органу про коригування митної вартості товару №100250001/2015/000131/1 від 01.09.2015 р. підлягає скасуванню.

Оскільки вимога позивача про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від основної вимоги, то ця вимога також підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.