Справа № П/811/3236/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 року справа № П/811/3236/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у справі № П/811/3236/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, Кременчуцька виправна колонія УДПтС України в Полтавській області (№ 69) про стягнення одноразової грошової допомоги, компенсації та допомоги на оздоровлення, доплати за допуск до секретності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, Кременчуцька виправна колонія УДПтС України в Полтавській області (№ 69) в якому просив:

- стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу, яка виплачується при звільненні, в розмірі 25 % за 23 роки календарної вислуги;

- стягнути з відповідача компенсацію та допомогу на оздоровлення за невикористанні відпустки, в період з 2008 по 2014 роки, тривалістю 321 доби, в сумі 71 838,40 грн.;

- зобов'язати відповідача присвоїти чергове спеціальне звання підполковника податкової міліції, про що внести відповідний запис в послужний список особової справи, та видати відповідний наказ про звільнення із зазначенням чергового спеціального звання;

- стягнути з відповідача доплату за допуск до секретності за 3 місяці служби, а саме з 15 червня по 15 вересня 2015 року;

- зобов'язати відповідача зарахувати пільгову вислугу років згідно запису в послужному списку, за період служби: в збройних силах з 08 липня 1989 р. по 06 травня 1992 р.; в складі Державної кримінально-виконавчої служби з 21 вересня 2007 р. по 21 лютого 2011 р., із зазначенням пільгової вислуги років в наказі № 301-о від 15 вересня 2015 року;

- зобов'язати відповідача перерахувати у відповідному пільговому обчисленні час служби у патрульно-постовій службі міліції з 03 серпня 1992 р. по 31 серпня 1996 р., згідно ст.3 п. г) абзацу 2, Постанови № 393 від 17 липня 1992 року, а саме один місяць служби за сорок днів, про що внести відповідний запис в послужний список особової справи, із

зазначенням пільгової вислуги років в наказі № 301-о від 15 вересня 2015 року.

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що позивачу при звільненні не було виплачено вихідну допомогу, додатковий вид грошового утримання, компенсацію та допомогу на оздоровлення за невикористані відпустки. Крім того позивачем зазначено, що після поновлення на посаді, відповідачем, попри його звернення, не було присвоєно спеціальне звання майора податкової міліції.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року позовні вимоги в частині не присвоєння чергового спеціального звання та не виплати додаткового грошового утримання залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу, яка виплачується при звільнення у розмірі 25 % за 5 років календарної вислуги.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Кіровоградській області зарахувати пільгову вислугу років, згідно запису в послужному списку, за період служби в збройних силах з 08 липня 1989 року по 06 травня 1992 року, в складі Державної кримінально - виконавчої служби з 21 вересня 2007 року по 21 лютого 2011 року, з зазначенням пільгової вислуги років в наказі №301-о від 15.09.2015року.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Кіровоградській області перерахувати у відповідному пільговому обчислені час служби у патрульно-постовій службі міліції з 03 серпня 1992 року по 31 серпня 1996 року, згідно з п.3 пп. "г" Постанови КМУ №393 від 17 липня 1992 року, про що внести відповідний запис в послужний список особової справи, з зазначенням пільгової вислуги років в наказі №301-о від 15 вересня 2015 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами, в яких вказують на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній сказі позивач вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що останній, згідно Закону України «Про відпустки» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 має право на компенсацію за не використані відпуски та допомогу на оздоровлення, а Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. № 114 вказані питання не регулює. У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції в цій частині позивач просив змінити, задовольнивши вказані позовні вимоги, а в решті останнє залишити без змін.

Відповідач в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати, тому як на думку останнього, позивач отримав усі належні виплати при звільненні з посади, а в решті останнє залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, тоді як апеляційна скарга відповідача - задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до не правильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 15.06.2015 р. № 196-о на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 р. поновлено з 17 травня 2007 року капітана податкової міліції ОСОБА_1 в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Кіровоградській області і призначено його на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області (а.с.7).

Наказом Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 15.09.2015 р. № 301-о капітана податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області 15 вересня 2015 року звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за ст.64 "Ж" (за власним бажанням) (а.с.8).

Щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ДПА у Кіровоградській області від 16.05.2007 року №219-о капітана податкової міліції старшого оперуповноваженого відділу оперативних заходів із скорочення податкового боргу ГВПМ ДПІ у м. Кіровограді ОСОБА_1 звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних сил з постановкою на військовий облік за ст.64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ РСР від 29.07.1991 року № 114 (а.с.6,44).

Позивач, після звільнення з органів податкової міліції за власним бажанням з 20.09.2007 р. по 28.01.2011 року працював на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи в Кременчуцькій виправній колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№ 69) (а.с.87-88).

Наказом Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області від 28.01.2011 року № 5 о/с капітана внутрішньої служби ОСОБА_1, у відповідності з Положенням № 114 звільнено у відставку за ст.65 п."а" (за віком) (а.с.63,88).

Наказом ГУ ДФС у Кіровоградській області від 15.09.2015р. № 301-о капітана податкової міліції старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_1, звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил, з постановкою на військовий облік за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням) Положення № 114 (а.с.8).

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України, від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічна норма визначена абз.1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а саме - особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби.

Встановлено, що відповідно до наказу Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області від 28.01.2011 року № 5о/с по особовому складу , капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнений у відставку за п.65 "а" (за віком). При звільненні ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу за 18 календарних років у сумі 16584,75 грн. (по 28.01.2011року), що підтверджується підписом позивача в грошовому атестаті № 24 від 24.04.2011 року (а.с.102-103) та не спростовано ним під час розгляду справи судом першої інстанції.

При звільненні позивача одноразова грошова допомога відповідачем не була виплачена, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45,107).

Отже, з урахуванням отримання вихідної допомоги за 18 календарних років у сумі 16584,75 грн. (по 28.01.2011року), суд першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги в частині виплати грошової допомоги за період з 29.01.2011 року ( з урахуванням 10 місяців 26 днів попереднього періоду служби, не врахованих при попередньому розрахунку вихідної допомоги) по день звільнення, що складає 5 років підлягали задоволенню.

Щодо позовних вимог відносно зарахування позивачу пільгової вислуги років, колегія суддів зазначає таке.

Так, позивач в травні 2007 року, працевлаштувався на службу в кримінально виконавчу систему, де з 21 вересня 2007 року по 21 лютого 2011 року проходив службу на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та профілактичної роботи Кременчуцької виправної колонії УДДУПВП у Полтавській області (№ 69) (а.с. 28). До цього часу позивач мав лише календарну вислугу років.

За час служби в колонії, за вимогою Постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 липня 2011 року (справа № 2-а-65/11) та додатковою Постановою від 02 листопада 2011 року, які в свою чергу були прийняті згідно Рішення Світловодського міськрайсуду Кіровоградської області від 14 листопада 2005 року (справа № 20-3069), Управлінням ДДУПВП у Полтавській області календарну вислугу років позивача в збройних силах за період з 08 липня 1989 року по 06 травня 1992 року, було перераховано і додатково зараховано у пільговому обчисленні ще 5 років 6 місяців 26 днів, про що було внесено відповідний запис в послужний список особової справи, із подальшим зазначенням пільгової вислуги років в наказі про звільнення. В подальшому при звільненні, позивачеві також було зараховано пільгову вислугу років за час служби в кримінально-виконавчій системі (згідно ст. 3 п.г) абзацу 2 Постанови № 393), що також відображено в наказі про звільнення та послужному списку (а.с.25-27,29,63,88).

При цьому, під час останнього звільнення 15 вересня 2015 року, на думку позивача, відповідач безпідставно не врахував попередню пільгову вислугу років, яка доказуванню, доведенню чи перевірці вже не підлягає, і відповідно пільгову вислугу років в наказ про звільнення не вніс.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з копією наказу № 301-о від 15.09.2015 року "Про звільнення співробітника", що долучена до матеріалів справи, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 23 роки 10 місяців 17 днів, в пільговому обчисленні не має (а.с.8).

Тоді як, відповідно до копії послужного списку, долученого до матеріалів справи, встановлено, що заступником начальника управління О.М. Ковальчуком внесено наступний запис "Вважати вислугу років в календарному обчислені 18 років 10 місяців 26 днів, у пільговому обчислені 25 років 07 місяців 04 дні. Підстава: виконавчий лист Автозаводського районного суду м. Кременчука" (а.с.88).

Таким чином, аналізуючи викладені вище норми, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач неправомірно не зарахував пільгову вислугу років та, відповідно не відобразив її у наказі про звільнення.

Крім того, судом встановлено, що в період з 03 серпня 1992 року по 31 серпня 1996 року, позивач проходив службу на посаді міліціонера патрульно-постової служби, про що також зазначено в послужному списку особової справи (а.с.86).

Підпункт „г" пункту 3 доповнено абзацом, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року № 780, де зазначено, що час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Підпунктом 2.2 пункту 2 Наказу МВС України від 05.12.2011 № 895, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1572/20310 „Про затвердження переліків посад рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, час проходження служби на яких зараховується на пільгових умовах" визначено, що зазначеним у підпункті 1.3 пункту 1 цього наказу особам, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 N 780 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", при цьому таким працівникам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Відповідно до ст. 58 Конституції України - Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п. 3 пп. "г" Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Згідно з п.4 Постанови № 393, строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Відповідно до листа Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 04.09.2012 року № 6/1/3-Ч-1481, позивача повідомлено, що період проходження служби у підрозділах патрульної служби буде зараховано в пільговому обчисленні (а.с.30).

Крім того, відповідно до листа від 29.10.2012 року вих. №2147/0/141-12/Ч/04-0814 голови ДПС України, позивачу повідомлено, що в разі прийняття рішення про звільнення зі служби, період служби з 03.08.1992 - 31.08.1996 року на посаді міліціонера взводу патрульно-постової служби міліції буде зараховано до вислуги років для призначення пенсії у пільговому обчислені (а.с.31).

Отже, з огляду на зміст зазначених вище листів та копію послужного списку, долученого до матеріалів справи, суд першої інстанції вірно вважав, що вимога позивача про зобов'язання перерахувати у відповідному пільговому обчислені час служби у патрульно-постовій службі міліції з 03.08.1992 року по 31.08.1996 року та внести відповідні зміни до наказу № 301-о від 15.09.2015 року підлягала задоволенню.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів апеляційного суду не приймаються до уваги.

Щодо невиплати позивачу компенсації та допомоги на оздоровлення за невикористані відпустки з 2008 по 2014 роки, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, мав спеціальне звання капітан податкової міліції, а тому, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України № 114 від 29.07.1991р. відносився до середнього начальницького складу.

Отже, з огляду на викладені обставини, надання відпусток для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ України, до яких належав позивач, регулюється спеціальним законодавством.

Відповідно до пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка.

Компенсація невикористаної відпустки проводиться тільки особам рядового і молодшого начальницького складу, і тільки за невикористану відпустку в році звільнення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, враховуючи, що позивач на момент звільнення за власним бажанням перебував у спеціальному званні «капітан податкової міліції» та згідно з копією грошового атестату № 2 відпустку за 2015 рік останнім використано та матеріальну допомогу на оздоровлення отримано (а.с.45)., а отже підстав для виплати компенсації за невикористані відпустки не має, а відповідно доводи позивача викладені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу суду першої інстанції, що відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, згідно резолютивної частини рішення, останній не мотивував підстави для відмови в задоволенні позовних вимог щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в його мотивувальній частині. Крім того, стягнувши з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу та зобов'язавши вчинити певні дії, суд першої інстанції, всупереч ч. 2 ст. 162 КАС України, не визнав бездіяльність відповідача протиправною, що у відповідності до ст. 201 КАС України - є підставою для зміни судового рішення та відповідно часткового задоволення вимог апеляційної скарги позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає, що умови та порядок нарахування і виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в період з 2008 року по 2014 рік визначалися Указом Президента України від 14.10.1996 року № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплату праці працівників органів внутрішніх справ» (далі - Указ Президента України № 926/96), Методичними рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.06.2005 року № 501 (далі - Методичні рекомендації), постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ» (далі - Постанова КМУ № 1294), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року № 499, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція).

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, зокрема п.п.1,3 Методичних рекомендацій, пункту 5 постанови КМУ № 1294, пункту 2.16 Інструкції, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення здійснювалася в межах фонду оплати праці на підставі наказу по особовому складу на її виплату у відповідному розмірі.

З матеріалів адміністративної справи не вбачається, що у вказаний період, відносно позивача приймалось рішення про виплату зазначеної допомоги, а отже підстав для задоволення позову в цій частині немає, а отже доводи позивача викладені в апеляційній скарзі і в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 201, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у справі № П/811/3236/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, Кременчуцька виправна колонія УДПтС України в Полтавській області (№ 69) про стягнення одноразової грошової допомоги, компенсації та допомоги на оздоровлення, доплати за допуск до секретності та зобов'язання вчинити певні дії - змінити, доповниши її мотивувальну частину висновком: « Щодо відмови в задоволенні позовних вимог, відносно стягнення на користь позивача допомоги на оздоровлення за період з 2008 по 2014 роки» та доповнивши її резолютивну частину таким змістом: «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги, не зарахування пільгової вислуги років, згідно запису в послужному списку, за період служби в збройних силах та не перерахуванні у відповідному пільговому обчисленні часу служби у патрульно-постовій службі міліції та не внесенні відповідних записів до послужного списку особової справи та наказу про звільнення».

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: А.В. Шлай