Справа № 2а-5689/11 (2а-711/1376/12)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2016 р. м. Київ К/800/23347/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, ОСОБА_6, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо нездійснення повноважень, передбачених підпунктом 1 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; зобов'язання відповідача організувати на пайових засадах за участю позивачів будівництво шляху місцевого значення - проїзду шириною 3,5 метри від основної частини дороги вул. Шевченка до комплексу будинків АДРЕСА_1 через земельну ділянку, яка використовувалась жителями цих будинків з метою під'їзду до власних дворогосподарств.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю бездіяльності Дубівської селищної ради, як органу місцевого самоврядування, щодо організації будівництва шляхів місцевого значення в межах смт. Дубове.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що

відповідно до реєстраційного посвідчення Тячівського РПТІ позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками житлового будинку в АДРЕСА_1.

За змістом письмової заяви від 11.01.2011 ОСОБА_2 просив відповідача направити земельну комісію по спірному питанню з ОСОБА_6, так як останній закрив проїзну дорогу до його дворогосподарства та дворогсподарств ОСОБА_4, ОСОБА_2

Відповідно до протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань охорони навколишнього природного середовища рекреації раціонального використання земельних ресурсів та земельних відносин Дубівської селищної ради від 11.01.2011 №5, запропоновано дорогу залишити без змін, а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернутись в районний відділ земельних ресурсів, так як спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Згідно із рішенням 8-ї сесії 6-го скликання Дубівської селищної ради від 31.05.2011 №99 запропоновано ОСОБА_2 ОСОБА_6 вирішити спірне питання мирним шляхом чи звернутись до суду. Вказано, що земельна ділянка, через яку проходить дорога, знаходиться за межами смт. Дубове.

Зі схем розміщення земельної ділянки ОСОБА_6 в урочищі «Погарь» та ситуаційного плану встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_6 знаходиться за межами населеного пункту смт. Дубове, Тячівського району.

Вказуючи на протиправність бездіяльності Дубівської селищної ради, як органу місцевого самоврядування, щодо організації будівництва шляхів місцевого значення в межах смт. Дубове, зокрема, щодо організації проїзду до дворогосподарства ОСОБА_2 та дворогсподарств ОСОБА_4, ОСОБА_2, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що земельна ділянка, через яку позивачі просять селищну раду організувати будівництво дороги місцевого значення, знаходиться за межами населеного пункту, а тому Дубівська селищна рада не має повноважень щодо розпорядження спірною ділянкою.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать також власні (самоврядні) повноваження, а саме організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, а також шляхів місцевого значення;

У відповідності до пунктів 2, 12 розділу 10 Перехідних положень Земельного Кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, клопотання і заяви щодо відведення земельних ділянок, не вирішені на момент введення в дію цього Кодексу, реалізуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції у порядку та з додержанням вимог цього Кодексу. До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 2 частини першої Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка, через яку позивачі просять селищну раду організувати будівництво дороги місцевого значення, знаходиться за межами населеного пункту, а тому розпорядження нею здійснює відповідна місцева державна адміністрація, а саме: Тячівська районна державна адміністрація.

Враховуючи відсутність у відповідача у спірних правовідносинах повноважень щодо здійснення владних управлінських функцій (у тому числі, щодо організації будівництва шляхів місцевого значення) стосовно земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_6, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо нездійснення повноважень, передбачених підпунктом 1 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: