Справа № 812/48/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/48/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря Ларіній П.Є.,

представника позивача не зявився,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Сватівської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 05.01.2016,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Сватівської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 05.01.2016

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

14.01.2016 Сватівське МРУГГ отримало від ДПІ у м. Сєвєродонецьку податкове повідомлення-рішення від 05.01.2016 № та розрахунок сум штрафних санкцій до ППР № від 05.01.2016.

Сума штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств, визначена в цьому податковому повідомленні-рішенні, на підставі акта перевірки складає 119247 грн. 80 коп. (сто девятнадцять тисяч двісті сорок сім грн. 80 коп.).

Податкове повідомлення-рішення № від 05.01.2016 прийняте на підставі акта перевірки №334/12-27-15-20188371 від 07.12.2015, в якому встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств

Так, податковим органом передбачено, що відповідно до акта перевірки № від 05.01.2016 встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, визначеного Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), та на підставі статті 126 глави 11 розділу II Податкового кодексу України за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 596239,00 грн., Сватівське МРУГГ зобов'язане сплатити штраф у розмірі 20%, у сумі сто девятнадцять тисяч двісті сорок сім грн. 80 коп.

Отримавши акт документальної позапланової невиїзної перевірки №334/12-27-15-20188371 від 07.12.2015, Сватівське МРУГГ подало до податкового органу Заперечення на Акт №01-02-54/2179 від 21.01.2015р. в якому висловило свою позицію з окресленого питання та незгоду з висновками податкового органу.

Листом від 29.12.2015 р. №5/12-27-15 Сватівська ОДПІ повідомило наше підприємство про відмову в задоволенні вимог нашого Заперечення.

ПАТ Луганськгаз не може погодитися з вказаними у Акті перевірки висновками та, відповідно, з повідомленням-рішенням, що прийняте на їх підставі.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 05.01.2016

Представники позивача в судовое засідання не прибув, телефонограмою заявив про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідно до абз. 4 п.57.1 ст.57 Кодексу платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

В розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємств від 28.02.2014 № НОМЕР_2 Сватівським міжрайонним управлінням по експлуатації газового господарства - філія ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» була нарахована сума авансових внесків з податку на прибуток, що підлягатиме сплаті щомісяця у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року, яка склала 85 177 грн.(1/12 від нарахованої до сплати загальної суми податку на прибуток за 2013 рік).

На порушення п.57.1. ст.57 Кодексу Позивачем протягом граничних строк» 30.08.2014, 30.09.2014, 30.10.2014, 30.11.2014, 30.12.2014, 30.01.2015, 02.03.2015 несвоєчас сплачено узгоджену суму податкових зобов'язань у сумі 85 177 грн., усього 596 239 грн.

Згідно ст.126 Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену с грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприєм рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник пода: притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім дн строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної с податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем стро сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податково боргу.

Керуючись ст. 126 Кодексу Сватівської ОДПІ податковим повідомленням-рішен № НОМЕР_1 від 05.01.2016 року за порушення граничного строку сплати грошо- зобов'язання з податку на прибуток Сватівському міжрайонному управлінню по експлуа- газового господарства - філія ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» б визначено штрафну санкцію у розмірі 119 248,80 грн.

ПАТ «Луганськгаз» у своєму позові зазначає, що у зв'язку з обставинами непереборної сили не мало можливості сплачувати авансові внески з податку на прибуток, що засвідчено Сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обстав непереборної сили) від 02.10.2014 № 749.

Сватівська ОДПІ не згодна з зазначеним твердженням, з огляду на наступне.

Торгово-промислова палата України, в Сертифікаті №749 від 02.10.2014 відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України та ін. засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 липня 2014 року для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Отже, відповідно до п. 100.4-100.5, ст.100 Кодексу, підставою для розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

На цей випадок Кодексом передбачені права платників податків на отримання відстрочення (розстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) (підпункт 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Кодексу). У звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз (ідентифікаційний код 05451150), на даний час зареєстрований за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, діє на підставі дублікату статуту.

Дії Інспекції щодо призначення та проведення перевірки не оспорюються Підприємством та підтверджені такими доказами:

Інспекцією було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток, що оформлена актом від 07.12.2015 №334/12-27-15-20188371 (а.с.15-17).

Під час цієї перевірки податковим органом було виявлено, зокрема, факт порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток, протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року.

Наведені обставини з урахуванням строків прострочення стали підставою для прийняття Інспекцією податкового повідомлення-рішення від 05.01.2016 № НОМЕР_1, за яким позивачеві визначено штраф у сумі 119247,80 грн. на підставі статті 126 Податкового кодексу України (а.с.14).

Вказаний висновок податкового органу, що викладений в акті перевірки, є необґрунтованим з огляду на такі вимоги чинного законодавства.

Так, статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, законодавець повязує строк та підстави застосування штрафних санкцій за ст. 126 Податкового кодексу України з днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 названого Кодексу грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Пунктом 152.4 статті 152 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податку, який прийняв рішення про сплату консолідованого податку, сплачує авансовий внесок з податку згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, такий авансовий внесок сплачується за місцезнаходженням юридичної особи та її відокремлених підрозділів пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до положень цього розділу, в загальній сумі таких витрат цього платника податку, визначених у останній податковій звітності, поданій таким платником податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу , чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок з нарахування та сплати авансового внеску з цього податку, за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою, покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу ).

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Саме така ситуація відбулася з ПАТ Луганськгаз, яким за результатами господарської діяльності у 2014 році отримано чистий фінансовий результат у вигляді збитку у розмірі 142859000,00 грн., а тому у розрахунку податкових зобовязань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2014 рік ПАТ «Луганськгаз» (поданого відповідно до п. 152.4 статті 152 Податкового кодексу України) позивачем визначено суму перевищення, яка переноситься у зменшення податкових зобовязань наступного податкового періоду.

Статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, вказана норма Податкового кодексу України визначає як підставу для застосування штрафних санкцій порушення строків сплати узгодженого грошового зобовязання, а розмір штрафу визначається від погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Податковий кодекс України не містить переліку документів, які можуть підтверджувати факт погашення податкового боргу, однак, відповідно до ст. 87 цього Кодексу джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Жодною іншою нормою глави 9 Погашення податкового боргу платників податків розділу І Податкового кодексу України не передбачено, що погашення податкового боргу може відбуватись шляхом подачі уточнюючих розрахунків чи поданням річної декларації з податку на прибуток з визначенням податкових зобовязань, які є меншими ніж сума раніше визначених авансових внесків.

За таких обставин суд вважає, що розрахунок податкових зобовязань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2014 рік № НОМЕР_3 від 02.02.2014 є підставою для списання помилково визначених податкових зобовязань, а тому висновок податкового органу про те, що подачею вказаного розрахунку позивач здійснив погашення податкового боргу є, на думку суду, безпідставним.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для застосування до ПАТ Луганськгаз штрафних фінансових санкцій, що передбачені статтею 126 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Сватове, на території якого здійснює господарську діяльність Сватовське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства філія Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Сватове, є частиною території України де триває антитерористична операція.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 жовтня 2014 року Торгово-промисловою палатою України видано ПАТ Луганськгаз сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 749, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 липня 2014 року для ПАТ Луганськгаз при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають, дату закінчення їх терміну встановити неможливо. (а.с. 40)

Суд не приймає посилання відповідача на те, що Закон № 1669 не надає права на звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань, та зазначає, що статтею 10 Закону № 1669 прямо зазначено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Системний аналіз нормативно-правових актів, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, дають підстави вважати, що платники податку, які перебувають на обліку у податкових органах, і які здійснюють господарську діяльність на території, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на цей період звільняються від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, зокрема щодо своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, авансових платежів тощо.

Разом з цим, суд зазначає, що Закон № 1669 не скасовує обов'язків платника податків, а надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. І, як наслідок, законодавець звільнив позивача від застосування штрафних санкцій і пені з боку податкових органів.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не звертався до податкового органу із заявами в порядку статті 100 Податкового кодексу України про розстрочення чи відстрочення податкового боргу суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність чи відсутність такого звернення не спростовують факту настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) з 1 липня 2014 року, що підтверджено сертифікатом Торгово-промисловою палатою України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 749 від 02.10.2014.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову, на думку суду, не довів юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.01.2016 про нарахування штрафу у сумі 119248,20 грн.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрнутованість позовних вимог, а відтак даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Позивачем при зверненні до адміністративного суду платіжними дорученнями від 20.01.2016 № 124 та № 122 сплачено судовий збір у розмірі 3166,73 грн.

Оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3166,73 грн.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України у судовому засіданні 19 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 24 травня 2016 року, про що згідно вимог ч. 4 ст. 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Сватівської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 05.01.2016 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сватівської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області від 05.01.2016 № НОМЕР_1 щодо зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 109610,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сватівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз () судовий збір в сумі 3166,73 грн. (три тисячі сто шістдесят шість гривень 73 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 24 травня 2016 року.

Суддя ОСОБА_2