Справа № 817/2231/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/44537/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства оборони України від 21 травня 2013 року № 337 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним, а застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення за службовою невідповідністю є передчасним. Вказував, що не мав ніякого відношення до організації, керівництва та контролю за гарнізонним пунктом заправки військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим контроль з його сторони за фактичними залишками пального був унеможливлений.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Міністерства оборони України від 21 травня 2013 року № 337 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Додатковою ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року стягнуто з Міністерства оборони України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 36,54 грн.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 01 серпня 1990 року ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17 червня 2010 року за № 439 підполковника ОСОБА_1 призначено командиром 8 окремого батальйону матеріального забезпечення 13 армійського корпусу сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказами командира військової частини НОМЕР_2 за №457 від 15 листопада 2010 року та начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09 лютого 2012 року на базі військової частини НОМЕР_1 створено гарнізонний об`єднаний стаціонарний пункт заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цими ж наказами організацію роботи та керівництво службовою діяльністю гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами Рівненського гарнізону покладено на начальника групи забезпечення пальним та мастильними матеріалами відділу логістики військової частини НОМЕР_2 .

З метою забезпечення безперебійної роботи гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами командирів військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 зобов`язано забезпечити наявність на робочих місцях відповідних підлеглих посадових осіб згідно з графіком роботи.

В період з 25 по 26 лютого 2013 року офіцерами відділення виявлення та розслідування корупційних правопорушень у зонах діяльності органів управління Військової служби правопорядку відділу по боротьбі з корупцією Західного територіального управління Військової служби правопорядку було проведено перевірку служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , за результатами якої встановлено невідповідність кількості фактично наявних паливно-мастильних матеріалів обліковим даним військової частини НОМЕР_1 , результати якої викладено в доповіді начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку.

В даній доповіді йдеться про те, що за результатами зняття залишків пально-мастильних матеріалів поточного забезпечення встановлено розбіжність фактичної наявності пально-мастильних матеріалів на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 з обліковими даними служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 (нестача), а саме: автомобільного бензину А-76 на 29533 кг., А-80 на 1144 кг., А-92 на 96 кг., А-95 на 65 кг., дизельного пального Л-0,2-62 на 32040 кг, З-0,2-25 на 10636 кг.

З метою встановлення причин та умов розбіжностей в обліку та наявності паливно-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27 лютого 2013 року №99 призначено службове розслідування.

За результатами розслідування складено акт №733 від 25 березня 2013 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якого комісією встановлено нестачу пального в розмірі 95708 кг. на загальну суму 1 166 882,43грн.

Згідно висновків постійно діючої атестаційної комісії Сухопутних військ Збройних Сил України від 22 березня 2012 року (протокол № 7) підполковник ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільним є звільнення позивача з лав Збройних Сил України за службовою невідповідністю.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 квітня 2013 року № 198 «Про результати проведення службового розслідування за фактом розбіжностей в обліку та фактичної наявності пального у військовій частині» вирішено за неналежне виконання службових обов`язків щодо ведення військового господарства, що призвело до створення передумов до виникнення нестачі пального на гарнізонному пункті заправки пальним, клопотати перед вищим командуванням про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом Міністерства оборони України №337 від 21 травня 2013 року за порушення вимог ст.16, абз.16 ст.67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), п. п. 3.1.9, 10.3.5 та 10.3.18 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 (далі Положення №300), та п. п. 4, 7 і 34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 2000 року №748 (далі - Положення №748), що виразилося у неналежному виконанні службових обов`язків щодо ведення військового господарства та відсутності контролю за проведенням інвентаризації військового майна, що призвело до створення передумов для виникнення нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 , на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Вважаючи зазначений наказ таким, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки матеріалами справи не доведено вчинення позивачем правопорушення, наслідком якого стала нестача пального у військовій частині НОМЕР_1 .

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

За змістом абз. 16 ст. 67 вказаного Статуту командир полку зобов`язаний не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування.

Згідно з п.п. 3.1.9 п. 3.1 Положення №300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі); впроваджувати механізацію вантажно-розвантажувальних та інших робіт, а також перевезення вантажів у контейнерах, на піддонах та у пакетах, здійснювати контроль за утриманням засобів механізації вантажно-розвантажувальних робіт.

Підпунктом 10.3.5 п. 10.3 Положення №300 визначено, що інвентаризація матеріальних засобів і перевірка господарської діяльності військової частини (з`єднання) проводиться за наказом (розпорядженням) командира військової частини (з`єднання), а також вищих командирів (начальників): командиром військової частини (з`єднання) - особисто, через штаб, уповноважених ним осіб і внутрішню перевірочну комісію; заступниками командира військової частини (з`єднання), начальниками родів військ і служб, командирами підрозділів - особисто; вищими командирами (начальниками) - особисто та через уповноважених ними осіб.

Згідно з п.п. 10.3.18 п. 10.3 Положення №300 результати інвентаризації (перевірки господарської діяльності, документальної ревізії) оголошуються у наказі командира військової частини (з`єднання), де зазначаються позитивні сторони роботи, виявлені недоліки і заходи щодо їх усунення; контроль за виконанням пропозицій згідно з актом перевірки господарської діяльності (інвентаризації, документальної ревізії) здійснює командир (начальник), який призначив перевірку (інвентаризацію, документальну ревізію); за результатами перевірки (інвентаризації, документальної ревізії) головою внутрішньої перевірочної комісії або особою, яка здійснювала перевірку (інвентаризацію, документальну ревізію), проводиться розбір з детальним аналізом позитивних сторін діяльності військової частини (з`єднання) або окремої служби, виявлених недоліків, причин їх виникнення і пропозицій щодо усунення цих недоліків.

Відповідно до вимог п.5 та п.6 Положення №748 відповідальність за організацію інвентаризації військового майна несе командир (начальник) військової частини, який повинен створити належні умови для її проведення у стислі терміни, визначити об`єкти (крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим) і терміни проведення інвентаризації.

Інвентаризації підлягає все військове майно, закріплене за військовими частинами, незалежно від його технічного стану, у тому числі те, що перебуває у ремонті, на реконструкції, модернізації, в запасі, а також передане в оренду.

Згідно з п.7 Положення №748 планова інвентаризація пального, інших пально-мастильних матеріалів і спеціальних рідин проводиться не менше одного разу на місяць.

У відповідності до вимог п.11 Положення №748 наявність військового майна встановлюється під час інвентаризації шляхом проведення обов`язкового його підрахунку, зважування, обміру; визначення ваги (об`єму) навалочних матеріалів може проводитися шляхом обміру і технічних розрахунків; акти обміру і розрахунки додаються до інвентаризаційних описів; загальна кількість військового майна, що зберігається в непошкодженій упаковці постачальника, може визначатися шляхом проведення його підрахунку (зважування, обміру) на підставі прибуткових документів з обов`язковою вибірковою перевіркою кількості майна, зазначеного в упаковці.

Також, згідно з п.34 Положення №748 командир (начальник) військової частини видає за результатами інвентаризації наказ і доповідає про них вищестоящому командиру (начальнику).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, наказами командира військової частини НОМЕР_2 за №457 від 15 листопада 2010 року та начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09 лютого 2012 року з метою якісного та всебічного забезпечення пальним та мастильними матеріалами заходів бойової підготовки та господарчої діяльності Рівненського гарнізону, оптимізації обліку руху пального, покращення контролю за витратою пального та дотриманням лімітної дисципліни на базі військової частини НОМЕР_1 створено гарнізонний об`єднаний стаціонарний пункт заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин Рівненського гарнізону.

Згідно п.2 даних наказів начальником гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним призначено начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3 наказу начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09 лютого 2012 року помічником начальника об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним призначено начальника складу пального і мастильними матеріалами військової частини НОМЕР_3 прапорщика ОСОБА_3 .

Організацію роботи та керівництво службовою діяльністю гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами Рівненського гарнізону п.6 вказаних наказів покладено на начальника групи забезпечення пальним та мастильними матеріалами тилу військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, наказами командира військової частини НОМЕР_2 за №457 від 15 листопада 2010 року та начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09 лютого 2012 року було чітко визначено коло керівних і відповідальних осіб за роботою гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 , створеного на базі військової частини НОМЕР_1 , а тому командири підпорядкованих військових частин були позбавлені можливості контролювати наявність пального, яке обліковувалося за їх частинами, оскільки пальне військових частин не було розподілене, і були визначені конкретні відповідальні особи по контролю за пальним на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В той же час, в актах службового розслідування, затверджених 25 березня 2013 року та 23 квітня 2013 року, та в наказах командира військової частини НОМЕР_2 від 25 березня 2013 року №142, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 квітня 2013 року №198 та Міністерства оборони України від 21 травня 2013 року №337 йдеться лише про встановлену в цілому по гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункту заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин Рівненського гарнізону нестачу паливно-мастильних матеріалів. Однак, у вказаних актах перевірки та наказах відсутні обґрунтування, за яких встановлено наявність та конкретний розмір нестачі паливно-мастильних матеріалів саме по військовій частині НОМЕР_1 , оскільки, пальне на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігалось в загальних резервуарах за видами пального для усіх військових структур Рівненського гарнізону.

Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджено вчинення позивачем правопорушення, наслідком якого стала нестача пального у військовій частині НОМЕР_1 , суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що п.1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №337 від 21 травня 2013 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, а тому є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Крім того, не заслуговує на увагу твердження відповідача, що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року помилково вирішено питання розподілу судових витрат, оскільки вказаною ухвалою з відповідача було стягнуто судовий збір, який підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги і сплату якого при відкритті апеляційного провадження за клопотанням відповідача судом апеляційної інстанції було відстрочено до прийняття рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало