Справа № 822/276/16
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/276/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Замкової виправної колонії № 58, управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Замкової виправної колонії № 58, управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року позивачу відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

У своїй скарзі апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання.

Апелянт у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином повноважного представника також не направив.

Представником відповідача подана заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції- без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Позивач звернувся в суд з позовом до замкової виправної колонії № 58, Управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів у справі щодо усунення порушень прав позивача як засудженого;

- зобов'язати відповідачів згідно повноважень усунути допущені порушення прав засудженого позивача;

- стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в зв'язку з порушенням його прав засудженого, які передбачені ст.ст. 151, 107 КВК України, він неодноразово звертався до адміністрації ЗВК-58 та не був почутий.

Через наведені обставини він звертався до Управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області, прокурора Хмельницької області, однак отримав відписки, що порушень його прав допущено не було.

Після цього він звернувся до Ізяславського районного суду, яким 05.11.2015 р. винесено ухвалу, якою зобов'язано ЗВК-58 забезпечити надання йому телефонних розмов у межах рухомого (мобільного) зв'язку відповідно вимог КВК, правил внутрішнього трудового розпорядку, положення про здійснення засудженими ЗВК-58 телефонних розмов, тим самим було встановлено факт порушення його права.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачами було допущено бездіяльність, в результаті якої порушувались його права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Предметом заявленого позову є оскарження бездіяльності відповідачів, що мають місце під час відбування позивачем кримінального покарання за вироком суду, який згідно ст. 4 Кримінально-виконавчого кодексу України є підставою виконання та відбування зазначеного покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Зазначений перелік не є вичерпний, а тому суд під час виконання вироків має право відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 цього кодексу вирішити й інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Отже, оскарження бездіяльності відповідачів, у даному випадку, може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність відповідачів має свої особливості та не належить до сфери управлінської діяльності, і не може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, зокрема, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 , 12 , 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, слід зазначити, що розгляд такої позовної вимоги є нерозривно пов'язаною із встановленням протиправної бездіяльності відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Оскільки спірні правовідносини не є публічно-правовими в розумінні КАС України, то і вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4