Справа № 825/952/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/952/16

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

24 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/952/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Д’яков В.І., перевіривши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 11.05.2016 ВП № 46733499.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки поданий адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Процесуальні відносини, пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, одночасно регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб’єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

У частині першій статті 181 цього Кодексу передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

За частинами четвертою–п’ятою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, – до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України суди розглядають у порядку господарського судочинства справи щодо оскарження дії чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, виконавче провадження, у межах якого оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору від 11.05.2016, відкрито на виконання наказу Господарського суду Чернігівської області № 927/14/4/13 від 09.07.2013 про зобов’язання позивача відновити постачання електричної енергії ТОВ «Техносервіс-плюс» на об’єкти розташовані за адресами у м. Чернігові по вул. Дніпровська, 34, вул. Кошового, 27, просп. Миру, 155, вул. Червоногвардійська, 15.

Отже, з наведеного нормативного регулювання вбачається, що незгода сторони з постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим господарським судом, не може бути предметом розгляду за правилами КАС України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 по справі № 21-3404а15, яка є обов’язковою для адміністративних судів в силу приписів ст. 161 КАС України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, у даному випадку, законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, позивачу необхідно звернутися до суду, який видав виконавчий документ, для оскарження рішень органів державної виконавчої служби, оскільки процес виконання судового рішення нерозривно пов’язаний зі справою, у якій суд надав захист.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч.1 ст. 109 КАС України, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами необхідно надіслати позивачу.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 109, ст. 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Д'яков