Справа № 572/4431/15-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ведянін Т.О.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" травня 2016 р. Справа № 572/4431/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О.

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "23" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФ в Сарненському районі Рівненської області № 7 від 21 липня 2015 року про утримання надміру виплачених сум в розмірі 18 896 грн. 98 коп., зобов'язавши відповідача, УПФ України в Сарненському районі Рівненської області поновити позивачу виплату пенсії у призначеному 1 травня 2015 року розмірі та сплатити різницю між призначеною та фактично виплаченою пенсією, починаючи з липня 2015 року.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 23.02.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14.11.2006 року ОСОБА_3 призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю.

Для визначення права на вказаний вид пенсії позивач надав посвідчення громадянина, віднесеного до 4 категорії осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, довідку Сарненського будинкоуправління № 824 від 04.10.2006 року, відповідно до якої з 21.03.1950 року по 04.10.2006 року ОСОБА_3 проживав у м.Сарни, яке розташоване у зоні посиленого радіологічного контролю, трудову книжку від 06.01.1992, згідно якої з 25.09.1990 року по 12.04.1993 року позивач працював у зоні посиленого радіологічного контролю. Для обчислення пенсії позивач подав довідку про заробітну плату за періоди роботи з 01.04.1976 року по 23.07.1979 року, з 12.08.1982 року по 14.07.1986 року. Стаж за період до заповнення трудової книжки від 06.01.1992 позивач підтвердив уточнюючими довідками.

08.05.2015 позивач звернувся до УПФ України в Сарненському районі Рівненської області із заявою про проведення перерахунку пенсії із додаванням стажу роботи відповідно до записів трудової книжки , виданої в 1968 році, яка раніше позивачем не надавалась, та більшої заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату № 1070 від 25.06.2007 року.

Перерахунок пенсії позивачу проведено з 01.05.2015 року відповідно до норм частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при цьому пенсію обчислено із вигіднішої заробітної плати за періоди роботи з 01.09.1985 по 31.08.1990 згідно із поданою довідкою.

Однак, з наданих для здійснення перерахунку пенсії документів позивач у період з 23 липня 1986 року по 05 вересня 1990 року працював в районах Крайньої Півночі. З цих підстав Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області була встановлена відсутність у позивача права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, та виявлена переплата за період з 14 листопада 2006 року по 21 березня 2010 року в сумі 18846 грн. 98 коп.

Це стало підставою для прийняття рішення № 7 від 21 липня 2015 року, яким вирішено утримувати із пенсійних виплат ОСОБА_3 суму переплати.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову. При прийнятті зазначеного рішення суд виходив з того, що пенсія зі зниженням пенсійного віку на 5 років була призначена позивачу внаслідок зловживань останнім своїми правами, а тому оскаржуване рішення пенсійного органу про утримання надміру виплачених сум є правомірним та обґрунтованим, оскільки факт його постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, не підтверджений належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є помилковими, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, визначено, що підставою для призначення пенсії за віком із застосуванням норм зазначеної вище статті є посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідка органу місцевого самоврядування про періоди проживання на забрудненій території.

Згідно ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, основною підставою для рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум в розмірі 18 896 грн. 98 коп. слугувало встановлення факту роботи позивача в районах Крайньої Півночі в період з 1986 по 1990 роки згідно трудової книжки виданої в 1968 році , тобто поза межами зони посиленого радіологічного контролю, та посилання на відсутність в архівній довідці № 1271 від 3 червня 2009 року, виданій відділом у справах архівів адміністрації міста Новий Уренгой, інформації про роботу позивача вахтовим методом.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач та суд першої інстанції не надали належної оцінки архівній довідці № 1204-02/2330 від 30.08.2012 та безпідставно не взяли до уваги доводи позивача про роботу протягом оспорюваного періоду в у Ямало-Ненецькому автономному окрузі саме вахтовим методом.

При вахтовому методі робота працівника є постійною, але організується за спеціальним режимом, і, як правило, за умови підсумкового обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається в місці постійного проживання працівника.

З архівної довідки № 1204-02/2330 від 30.08.2012 вбачається, що позивач не працював в 1986 році 87 днів, в липні-28, в серпні-3, у вересні-12, в жовтні- 16, в листопаді- 17, в грудні- 11; в 1987 році 196 днів, в січні- 18, в лютому-9 , в березні-24, в квітні-2, в травні- 15, в червні- 15, в липні- 20, в серпні-15, у вересні-30, в жовтні-31, в листопаді-8, в грудні-11; в 1988 році 193, в січні- 18, в лютому-10 , в березні-28, в квітні-18, в травні- 10, в червні- 17, в липні- 14, в серпні-20, у вересні-30, в жовтні-17, в листопаді-10, в грудні-11, в 1989 році 241 день, в січні-17 , в лютому-14 , в березні-14, в квітні-27, в травні- 31, в червні- 27, в липні- 28, в серпні-15, у вересні-21, в жовтні-12, в листопаді-23, в грудні-12; в 1990 році 137 днів, в січні-14 , в лютому- 9 , в березні-25, в квітні-22, в травні- 31, в червні- 3, в липні- 28, в серпні-5 , що вцілому складає 854 дні.

За поясненнями позивача дорога на роботу та з роботи займала 1 день, оскільки до місця роботи він добирався літаком.

Трудові книжки позивача свідчать, що до роботи в районах Крайньої Півночі він працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю 2 місяці 18 днів, а після роботи в районах Крайньої Півночі 2 роки 3 місяці 6 днів, що разом складає 2 роки 5 місяців 24 дні. З урахуванням днів, у які позивач не працював та повертався до свого місця проживання, загальний період проживання та роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю значно перевищує встановлений законом чотирирічний термін.

Таким чином пенсія позивачу зі зниженням пенсійного віку була призначена законно.

Крім того, посвідчення ОСОБА_3 відповідає вимогам абз.3 ст.5 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Належність позивача до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії також ніким не оспорювалась. Зазначене посвідчення надає позивачу право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

З огляду на наведене, та на підставі досліджених доказів, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження позивача про наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку на 5 років, а дії відповідача в даному випадку є протиправними.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню.

Апеляційну скаргу суд задовольняє частково, оскільки з метою захисту порушеного права позивача вважає за необхідне сформулювати резолютивну частину свого рішення у інший спосіб, ніж позивач у своєму позові.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "23" лютого 2016 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду в Сарненському районі від 21.07.2015 року №7 про утримання з ОСОБА_3 надміру виплачених сум в розмірі 18 896,98 грн.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду в Сарненському районі відновити виплату пенсії ОСОБА_3 в розмірі, що існував, до прийняття рішення від 21.07.2015 року №7 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням безпідставно утриманих сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

4-третій особі: - ,