Справа № 826/24648/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Файдюка В.В., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішення, наказів в частинах, визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

05 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощук І.Г.) про віднесення до нікчемних правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07, 139-15/Ф, 295-14-1 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та за Договорами застави;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. щодо направлення повідомлення №3820/03 від 08.10.2015 про нікчемність правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та за Договорами застави;

- визнати протиправним та скасувати пп. 1.1 п. 1 Наказу Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 25 вересня 2015 року №38 та п. 2 зазначеного Наказу в частині, що стосується правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та за Договорами застави;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. щодо направлення повідомлення №3927/03 від 23.10.2015 про нікчемність правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 139-15/Ф, 295-14-1 та похідного договору про відступлення прав за Договором іпотеки;

- визнати протиправним та скасувати пп. 1.4 п. 1 Наказу Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 16 жовтня 2015 року №51-ос та п. 2 зазначеного Наказу в частині, що стосується правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 139-15/Ф, 295-14-1 та похідного договору про відступлення прав за Договором іпотеки;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. від 16.10.2015 №52-ОС «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, шляхом:

- визнання протиправними та скасування пп. 1.1 п. 1 Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 25 вересня 2015 року №38 та п. 2 зазначеного Наказу в частині, що стосується правочинів (договорів), укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції», за переліком: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та договорів про відступлення прав за Договорами застави, за виключенням Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 31.08.2004 Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого за №5935, від 18.09.2015, посвідченим 18.09.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за реєстрованим номером 1327.

- визнання протиправними та скасування пп. 1.4 п. 1 Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 16 жовтня 2015 року №51-ос та п. 2 зазначеного Наказу в частині, що стосується правочинів (договорів), укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції», за переліком: №№ 139-15/Ф, 295-14-1 та похідного договору про відступлення прав за Договором іпотеки.

- визнання протиправними та скасування Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 16 жовтня 2015 року № 52-ос.

- визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича щодо направлення повідомлення №3820/03 від 08 жовтня 2015 року про нікчемність правочинів (договорів), укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції», за переліком: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та договорів про відступлення прав за Договорами застави, за виключенням Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 31.08.2004 Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого за №5935, від 18.09.2015, посвідченим 18.09.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за реєстрованим номером 1327.

- визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича щодо направлення повідомлення №3927/03 від 23 жовтня 2015 року про нікчемність правочинів (договорів), укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції», за переліком: №№ 139-15/Ф, 295-14-1 та похідного договору про відступлення прав за Договором іпотеки.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт» відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 27.08.2015 по 18.09.2015 між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фактор-Комфорт» (Новий кредитор) були укладені договори відступлення прав вимог: №№ 139-15/Ф, 295-14-1, 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07, відповідно до умов яких позивач набув прав вимог за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками (а.с. 48-107, 181-250 Том I, а.с. 1-168 Том II).

У відповідності до предметів всіх договорів відступлення прав вимог: «Первісний кредитор (ПАТ «Банк «Національні інвестиції») відступає в повному обсязі, а Новий кредитор (ТОВ «Фактор-Комфорт») набуває Право вимоги до Боржника вимагати виконання Боржником Зобовязання в повному обсязі. У зв'язку з укладенням цього Договору Первісний кредитор відступає права сторони-кредитора за Основним договором, а Новий кредитор приймає всі права Первісного кредитора і стає стороною кредитором за Основним договором. Новий кредитор набуває Право вимоги за Основним договором до Боржника з моменту підписання цього Договору. До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права Первісного кредитора за договором/договорами зазначеними в п. 1.1.5 цього Договору. Цей Договір не передбачає внесення змін до Основного договору та порядку розрахунків Боржника з Новим Кредитором».

17 вересня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» від 17.09.2015 №613 прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» №172, на підставі якого, з 18 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Банк «Національні інвестиції» та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Національні інвестиції» начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку Ігорю Григоровичу строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно (а.с. 46 Том III).

25 вересня 2015 року відбулось засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №32 від 22.09.2015, результати якої затверджені Протоколом (а.с. 47-57 Том III).

Так, комісією вирішено: затвердити результати перевірки, якою виявлено договори відступлення прав вимог, що є нікчемними згідно із ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», укладені Банком з ТОВ «Фактор-Комфорт» та ТОВ «Фактор Стандарт»; надати на затвердження Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» даний протокол засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями.

На підставі викладеного, 25 вересня 2015 року Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощуком І.Г. прийнято Наказ «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» №38 (а.с. 104-102 Том I), підпунктом 1.1 пункту 1 якого визнано нікчемними правочини (договори) відступлення прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладені між АТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», згідно переліку: № № 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07.

Пунктом 2 оскаржуваного Наказу №38 вирішено здійснити дії щодо:

- направлення повідомлень про нікчемність правочинів згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та витребування оригіналів Кредитного договору, Іпотечного договору, інших матеріалів кредитної справи;

- направлення приватному нотаріусу, який посвідчував правочини, повідомлення про нікчемність посвідчених ним правочинів, згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів);

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо стягнення заборгованості за вищезазначеними Договорами.

08 жовтня 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощуком Ігорем Григоровичем надіслано повідомлення №3820/03 про нікчемність правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 82-09, 225-11, 348-13, 101-14, 432-11, 347-13, 433-11, 379-13, 303-10, 233-09, 84-14, 177-14, 33-13, 271-13, 293-14, 235-14, 394-11, 520-05, 398-11, 14-12, 396-11, 800-07, 799-07, 73-13, 399-12, 400-12, 284-05, 144-14, 196-14, 449-12, 31-15, 10-15, 97-04, 153-15, 154-15, 136-15, 90-14, 275-13, 227-12, 46-11, 381-12, 109-15, 30-13/817, 19-15, 109-11, 715-04, 373-08, 582-07, 219-08, 172-08, 126-14, 137-13, 335-10, 222-12, 29-12, 173-14, 153-07, 76-04, 403-13, 16-13, 241-12, 431-11, 169-12, 499-07 та похідних договорів про відступлення прав за Договорами іпотеки та за Договорами застави (а.с. 137-153 Том I).

16 жовтня 2015 року відбулись засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ «Банк «Національні інвестиції», за період з 18.09.2014 до 18.09.2015, результати яких затверджені Протоколами (а.с. 58-67 Том III).

Так, комісією вирішено: затвердити результати перевірки, якими виявлено договори відступлення прав вимог, що є нікчемними згідно із ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», укладені Банком з, зокрема, ТОВ «Фактор-Комфорт»; надати на затвердження Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» дані протоколи засідань комісії з перевірок правочинів (інших договорів), укладених ПАТ «Банк «Національні інвестиції», за період з 18.09.2014 до 18.09.2015.

У зв'язку із викладеним, 16 жовтня 2015 року Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощуком І.Г. прийнято Накази «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» №51-ос (а.с. 77-91 Том III), №52-ос (а.с. 92-94 Том III).

Підпунктом 1.4 пункту 1 наказу №51-ос визнано нікчемними правочини (договори) відступлення прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладені між АТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», згідно переліку: №139-15/Ф, №295-14-1.

Пунктом 2 Наказу №51-ос вирішено здійснити дії щодо:

- направлення повідомлень про нікчемність правочинів згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та витребування оригіналів Кредитного договору, Іпотечного договору, інших матеріалів кредитної справи;

- направлення приватному нотаріусу, який посвідчував правочини, повідомлення про нікчемність посвідчених ним правочинів, згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів);

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо стягнення заборгованості за вищезазначеними Договорами.

Наказом №52-ос від 16.10.2015 визнано нікчемними правочини (договори) відступлення прав вимог за договорами забезпечення (застава, іпотека), укладені між АТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», згідно переліку.

Пунктом 2 вказаного наказу вирішено здійснити дії щодо:

- направлення повідомлень про нікчемність правочинів згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та витребування оригіналів Кредитного договору, Іпотечного договору, інших матеріалів кредитної справи;

- направлення приватному нотаріусу, який посвідчував правочини, повідомлення про нікчемність посвідчених ним правочинів, згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів);

- розпочати претензійно-позовну роботу щодо стягнення заборгованості за вищезазначеними Договорами.

23 жовтня 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощуком Ігорем Григоровичем надіслано повідомлення №3927/03 про нікчемність правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», договорів відступлення прав вимог: №№ 139-15/Ф, 295-14-1 та похідного договору про відступлення прав за Договором іпотеки (а.с. 163-165 Том I).

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» від 01 грудня 2015 року № 853, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 грудня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 214, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» з 03 грудня 2015 року по 02 грудня 2017 року включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Національні інвестиції». Так, уповноваженою особою Фонду призначено, та йому й делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Національні інвестиції», начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича на два роки з 03 грудня 2015 року по 02 грудня 2017 року включно.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки правових підстав для віднесення, оскаржуваними рішеннями суб'єкта владних повноважень, до нікчемних правочинів зазначених вище договорів, укладених між позивачем та банком, у відповідача не було, за виключенням Договору про відступлення прав, посвідченого 18.09.2015 під №5935, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Бойко О.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 1327, укладеним за Договором іпотеки, що був посвідчений 31.08.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., а також дій щодо направлення повідомлення №3820/03 від 08 жовтня 2015 року, які стосувались вище вказаного договору, то є підстави для часткового задоволення вимог.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, Закону України «Про заставу» 02.10.1992 № 2654-XII.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (Закон №4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Правилами частин другою-четвертої статті 37 Закону визначено повноваження Уповноваженої особи Фонду під час запровадження у банку тимчасової адміністрації, зокрема, Уповноважена особа Фонду має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду, зокрема, видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

У той же час, частинами першою та другою статті 38 Закону №4452-VI встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI).

Водночас, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідач, приймаючи оскаржувані Накази не зазначив конкретної підстави нікчемності правочинів, що перебачені у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З наведених правових норм слідує те, що дії Уповноваженої особи спрямовані на виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою ст. 38 Закону № 4452-VI та дії щодо повідомлення сторін за договорами, зазначеними у частині другій ст. 38 Закону №4452-VI, про нікчемність цих договорів та застосування наслідків нікчемності договорів, є такими, що закріплені на законодавчому рівні.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскаржувані накази та дії відповідача слід розглядати за правилами передбаченими частиною третьою статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою-п'ятою статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Отже, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як вбачається з оскаржуваних наказів, відповідачем не зазначено конкретних підстав, що передбачені частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI для визнання нікчемними договорів, укладених між позивачем та АТ «Банк «Національні інвестиції».

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Проте, відповідного судового рішення про визнання недійсними договорів, укладених між позивачем та АТ «Банк «Національні інвестиції», відповідачем не надано.

Разом з тим, п. 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В частині першій ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу п. 1 частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-VI відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про заставу» від 02.10.2012 №2654-XII застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі.

Статтею 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 №1255-IV передбачено, що якщо обтяжувач відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстації про те, що договори відступлення прав вимог та договори відступлення прав за договорами іпотеки та договорами застави між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт» укладені за взаємною згодою сторін та за відсутності законодавчих заборон на укладення таких угод (правочинів), у відповідності до принципу свободи договору, окрім Договору про відступлення прав, посвідченого 18.09.2015 під №5935, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Бойко О.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 1327, укладеним за з Договором іпотеки, що був посвідчений 31.08.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. (а.с. 144-145 Том II).

Окрім того, проаналізувавши договори про відступлення прав вимог, судова колегія вважає за необхідне зауважити наступне.

Як свідчать матеріали справи, предметами всіх договорів відступлення прав вимог є наступний зміст: «Первісний кредитор (ПАТ «Банк «Національні інвестиції») відступає в повному обсязі, а Новий кредитор (ТОВ «Фактор-Комфорт») набуває Право вимоги до Боржника вимагати виконання Боржником Зобовязання в повному обсязі. В зв'язку з укладенням цього Договору Первісний кредитор відступає права сторони-кредитора за Основним договором, а Новий кредитор приймає всі права Первісного кредитора і стає стороною кредитором за Основним договором. Новий кредитор набуває Право вимоги за Основним договором до Боржника з моменту підписання цього Договору. До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права Первісного кредитора за договором/договорами зазначеними в п. 1.1.5 цього Договору. Цей Договір не передбачає внесення змін до Основного договору та порядку розрахунків Боржника з Новим Кредитором».

Також, відступлення прав вимог ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в інтересах позивача відбувалося на платній основі, з обов'язком контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій за відсутності факту безкомпенсаційної відмови Банку від власних майнових вимог.

Зокрема, предметами договорів про відступлення прав вимог є відступлення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в повному обсязі та відповідно набуття позивачем прав вимог до боржників вимагати виконання ним зобов'язань у повному обсязі.

У свою чергу, до позивача переходять права Первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права та обов'язки Первісного кредитора за Договорами іпотеки та застави (п. 2.4 Договорів відступлення прав вимог).

Згідно розділу 4 договорів відступлення прав вимог, Новий кредитор (позивач) здійснює компенсацію вартості отриманого Права вимоги на користь Первісного кредитора (Банк) у визначених в цих договорах сумах (п. 4.1 Договорів відступлення прав вимог), а оплата здійснюється у визначений строк на рахунок № 373958006 в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» (п. 4.2 Договорів відступлення прав вимог).

На виконання умов зазначених договорів, на вказаний рахунок зараховані грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с. 173-232 Том II) та не заперечувалось сторонами у суді апеляційної інстанції.Зазначені обставини також підтверджуються письмовими запереченнями відповідача на позовну заяву (а.с.235-236 Том II).

У той же час, у суді апеляційної інстанції представник апелянта пояснив, що банком були отримані кошти від позивача, у зв'язку з укладенням договорів, проте зазначив, що банк не отримав реальних грошових коштів, оскільки всі кошти були зараховані на рахунок банку шляхом залучення позивачем коштів інших осіб з рахунків, відкритих у цьому банку.

Проте, колегія суддів до вказаних пояснень відноситься критично та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень жодних належних та допустимих доказів існування обмежень на вказані операції надано не було, про відповідні обставини суду не повідомлено, доказів визнання недійсними правочинів, на підставі яких відбулось залучення таких коштів не надано.

Як до суду першої так і апеляційної інстанцій апелянтом не надано також доказів про те, що за наслідками прийняття оскаржуваних наказів, останнім вжито заходів щодо відновлення даних на рахунках з яких такі кошти було перераховано на транзитний рахунок банку.

Відповідно до п. 2 частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Апелянт, в обґрунтування вказаної підстави вказує на ті обставини, що банком були безоплатно відступлені права вимог по кредитним договорам, які в більшості мали нормальний рівень обслуговування та підтримували ліквідність банку на належному рівні.

Крім цього зазначив, що в період відступлення прав вимог, в банку відбулось зниження показників ліквідності нижче нормативно встановленого рівня, а тому, є причинно-наслідковий зв'язок між укладенням договорів відступлення прав вимог та неплатоспроможністю банку.

Однак, суд апеляційної інстанції такі доводи апелянта не приймає до уваги, та погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1.1 Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №368, ліквідність банку - це здатність банку забезпечити своєчасне виконання своїх грошових зобов'язань, яка визначається збалансованістю між строками і сумами погашення розміщених активів та строками і сумами виконання зобов'язань банку, а також строками та сумами інших джерел і напрямів використання коштів (надання кредитів, інші витрати).

У відповідності до п. 1.2. вказаної Інструкції з метою контролю за станом ліквідності банків Національний банк установлює такі нормативи ліквідності: миттєвої ліквідності (Н4), поточної ліквідності (Н5) та короткострокової ліквідності (Н6).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що норматив миттєвої ліквідності (Н4) визначається як співвідношення високоліквідних активів до поточних зобов'язань банку. Цей норматив установлює мінімально необхідний обсяг високоліквідних активів для забезпечення виконання поточних зобов'язань протягом одного операційного дня.

До високоліквідних активів під час розрахунку нормативу миттєвої ліквідності включаються: готівкові кошти; кошти на кореспондентському рахунку банку в НБУ, необтяжені депозитні сертифікати НБУ.

Таким чином, активи у вигляді заборгованості за виданими кредитами не мають жодного відношення до розрахунку показника миттєвої ліквідності (Н4). Для розрахунку цього показника Н4 використовуються виключно активи у вигляді коштів в касі банку та на кореспондентських рахунках.

Укладення банком з позивачем договорів відступлення прав вимог та фактичне погашення заборгованості за виданими кредитами не вплинуло та не могло вплинути на показники ліквідності банку.

Зменшення показника миттєвої ліквідності (Н4) може відбутися у разі, якщо банк здійснив виконання зобов'язань перед клієнтами, внаслідок чого відбулося зниження залишків коштів в касі та на коррахунках.

Ця операція банку не пов'язана з відступленням прав вимог за кредитами.

Відповідно до п. 2 частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI, нікчемність правочинів неплатоспроможного банку закон пов'язує виключно з наявністю причинно-наслідкового зв'язку між зобов'язаннями банку за такими правочинами та неплатоспроможністю банку, що настала внаслідок прийняття таких зобов'язань.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок укладення договорів відступлення прав вимог відбулось одночасне погашення заборгованості перед банком за виданими кредитами, в тому числі простроченої, а також зменшення зобов'язань банку за залишками на рахунках клієнтів (зокрема, позивача).

Позивач сплатив на користь банку зі свого рахунку вартість відступлених прав вимог, що призвело до збільшення розміру регулятивного капіталу - показник Н1 - на 65 664 220 гривень за рахунок зменшення обсягу прострочених та нарахованих відсотків за кредитами.

Таким чином, укладення договорів відступлення прав вимог мало наслідком виключно покращення нормативів капіталу банку, що підтверджується наданим відповідачем Звітом про дотримання економічних нормативів та лімітів відкритої валютної позиції протягом місяця.

Тобто, внаслідок укладення таких договорів банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.

У відповідності до п. 5 частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Однак, доводів, які б обґрунтовували застосування такої підстави, відповідачем ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанцій наведено не було.

Згідно з п. 7 частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Апелянт зазначив підстави, передбачені п. 7 частини третьої ст. 38 Закону № 4452-VI та послався на ту обставину, що на момент оплати ціни відступлення позивач був кредитором банку, вимоги якого мали б бути задоволені при ліквідації банку у встановленій чинним законодавством черговості. Розмір коштів розміщених на поточному рахунку позивача, обумовлював ризик повного або часткового незадоволення його вимог. При цьому, умови договорів відступлення прав вимог, укладених між банком та позивачем, який є одночасно кредитором банку, передбачають передачу майнових прав за кредитними договорами, що свідчить про надання переваг у майбутньому можливо позивачу в порівнянні з іншими кредиторами.

Вказані доводи не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відчуження майнових прав відбувалося на платній основі у відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів банку, було наслідком вільного волевиявлення сторін та видом цивільно-правових зобов'язань, які є відмінними від договору за яким у позивача були розміщені грошові кошти в банківській установі.

Таким чином, майнові права передані за договорами відступлення прав вимог не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії проблемних» від 15 вересня 2015 року №607/БТ віднесено зазначений банк до категорії проблемних, а вже Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» від 17 вересня 2015 року №513 віднесено зазначений банк до категорії неплатоспроможних.

Посилання відповідача на наявність в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальних проваджень №0000203, №0012236, №0000297, №0000969 колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу частини четвертої ст.72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати такі обставини доведеними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави для віднесення до нікчемних правочинів зазначених вище договорів, укладених між позивачем та банком, у відповідача відсутні, за виключенням Договору про відступлення прав, посвідченого 18.09.2015 під №5935, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Бойко О.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 1327, укладеним за Договором іпотеки, що був посвідчений 31.08.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., оскільки з 18 вересня 2015 року було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу, тому у представника банку вже були відсутні повноваження на підписання вищезазначеного договору, так як з введенням процедури виведення банку з ринку зупиняються повноваження органів управління банку та органів контролю.

Таким чином, Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення в установленому порядку.

За правилами частини першої статті 238 ЦК України представник може бути уповноваженим на вчинення тільки тих правочинів, право на вчинення яких має особа яку він представляє.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визнання нікчемним вищезазначеного договору про відступлення прав від 18.09.2015 відповідачем та правомірністю його дій з направлення повідомлення про нікчемність такого правочину (договору).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що інші рішення Уповноваженої особи про віднесення до нікчемних правочинів договорів, ніж зазначені позивачем у 3,5 та 6 вимогах не приймались, тому суд першої інстанції вірно встановив, що зміст вимоги 1 охоплюється змістом вимог 3, 5, 6.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог 1, 3, 5, 6 позивача у спосіб визнання протиправними та скасування: пп. 1.1 п. 1 та п. 2 Наказу №38 в частині, що стосується позивача,а також пп.1.4 п.1 та п.2 Наказу №51-ос в частині, що стосується позивача та Наказу 52-ос.

Оскільки судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, відтак дії, щодо направлення повідомлення № 3820/03 від 08 жовтня 2015 року, за виключенням повідомлення, щодо вищевказаного Договору про відступлення прав від 18.09.2015, укладеним за Договором іпотеки, що був посвідчений 31.08.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., а також дії щодо направлення повідомлення №3927/03 від 23.10.2015, не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними.

Суд при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи згідно з Конституцією та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правилами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які одночасно являються процедурними принципами, яких має дотримуватись суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішень чи вчинення дії. При цьому, недотримання хоча б одного з них тягне наслідок визнання протиправними рішення повністю чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування рішення чи окремих його положень.

Проаналізувавши наведені правові норми в їх сукупності з дісними обставинами справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято оскаржувані рішення та вчинено дії без належної перевірки правочинів на відповідність їх вимогам Конституції та Законів України, не обґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання безсторонності та пропорційності у зв'язку з чим підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача про те, що спір щодо нікчемності договорів відступлення прав вимоги відноситься до компетенції господарських судів, оскільки предметом даного позову є оскарження рішень і наказів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича про віднесення до нікчемних правочинів, укладених між ТОВ «Фактор-Комфорт» та АТ «Банк «Національні інвестиції», та визнання протиправними дій відповідача щодо направлення повідомлення про нікчемність таких правочинів, укладених між позивачем та АТ «Банк «Національні інвестиції», у зв'язку з чим вирішення даної адміністративної справи,згідно правил статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, посилання відповідача на неправомірність винесення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвал від 03.02.2015 та від 25.02.2016 про відмову в задоволенні клопотань про зупинення провадження у даній справі, колегією суддів не приймається до уваги з огляду на наступне.

Вказані клопотання відповідача були вмотивовані тим, що на розгляді у Конституційного Суду України перебуває конституційне подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

В силу ст.152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чи певних його положень, зазначений Закон має застосовуватись до правовідносин, що ним регулюються, в тому числі і в даній справі, що свідчить про безпідставність заявлених клопотань, а тому ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2015 та від 25.02.2016 є законними та обгрунтованими.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,162, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: В.В.Файдюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Файдюк В.В.

Твердохліб В.А.