Справа № 1170/2а-3464/12.
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року справа № 1170/2а-3464/12.

провадження № 2-кас/811/14/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаЗнам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області
провизнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд:

- визнати дії Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської в частині обрахування стажу державної служби ОСОБА_1 незаконними;

- зобов'язати Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області видати довідку, якою зарахувати ОСОБА_2 в стаж державної служби період проходження служби у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ ВМС СРСР з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р.;

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області провести перерахунок та виплатити доплату за вислугу років починаючи з 01 січня 2012 р. по 23 липня 2012 р. з урахуванням стажу державної служби за період з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 24.02.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року у справі №1170/2а-3464/12 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.26 КАС України, справу передано на розгляд судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що наказом голови Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.07.2012 р. №34-к звільнений з посади судді Знам'янського міськрайонного суду в зв'язку із закінченням строку на який був призначений.

Знам'янським міськрайонним судом видана довідка №7 про загальний трудовий стаж позивача - 42 роки 03 місяці 09 днів, з них стаж державної служби 16 років 15 днів. Проте, позивач вважає, що Знам'янським міськрайонний судом помилково не було зараховано до стажу державної служби весь період його служби в органах внутрішніх справ МВС УРСР, оскільки період навчання у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р. повинен бути зарахований до державної служби.

Відповідач в своїх запереченнях адміністративний позов не визнавав, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому зазначав, що період навчання у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ ВМС СРСР не може зараховуватись до державної служби, оскільки в період навчання позивач не виконував державних функцій, як то визначено в Законі Україні "Про державну службу".

Скасовуючи рішення судів Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами попередніх інстанції не досліджено трудову книжку позивача та відомості щодо проходження ним служби в органах внутрішніх справ з 01.04.1976 року по 01.08.1983 року. Крім того, судами не надано оцінки посилання позивача на присвоєння йому спеціального звання старшого лейтенанта внутрішньої служби у листопаді 1979 року, тобто в період навчання у Вищому політичному училищі ім. 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР.

З метою повного з'ясування обставин справи та висновків суду касаційної інстанції Кіровоградським окружним адміністративним судом ухвалою від 14.03.2016 року зобов'язано позивача надати суду належним чином завірену трудову книжку.

Позивач подав суду витребувані докази та клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т.2, а.с.40).

Відповідачі подали до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т.2, а.с.31-32, 38).

Представники третьої особи в судове засідання не прибули про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (т.2, а.с.27).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття відповідача 1, клопотання представника позивача, відповідача 2 та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 08.04.2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

З огляду на викладене, судздійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами, з огляду на встановлені обставини спірних правовідносин.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно архівної довідки, виданої УМВС України в Кіровоградській області від 17.08.2012 року №3/п-262 позивач з 01.09.1977 року по 09.08.1981 рік був слухачем політичного училища МВС СРСР (наказ про зарахування ВПУ МВС СРСР від 24.08.1977 №340) (т.1, а.с.14).

За період з вересня 1977 року по липень 1981 року позивач отримував заробітну плату (грошове забезпечення), що підтверджується довідкою Санкт-Петербурзького військового інституту внутрішніх військ МВС Росії №610. Відповідно до довідки УМВС України в Кіровоградській області від 7 липня 2011 року №1110 ОСОБА_1 в органах МВС заробітну плату не одержував (т.1, а.с.18, 22).

Наказом Управління внутрішніх справ Виконкому Кіровоградської обласної ради депутатів трудящих від 7 вересня 1977 року №112 о/с ОСОБА_1 - лейтенанта внутрішньої служби, виключено з списків особового складу у зв'язку із вступом до Вищого політичного училища ім. 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР (т.1, а.с.15).

Наказом Управління внутрішніх справ Виконкому Кіровоградської обласної ради депутатів трудящих від 3 серпня 1981 року №90 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника по організації політико-виховної роботи при ОВД Кіровського райвиконкому м. Кіровограда з 9 серпня 1981 року (т.1, а.с.16).

Указом Президента України від 31 серпня 2004 року №1026/2004 та наказу ТУ ДСА в Кіровоградській області від 14 вересня 2004 року позивач призначений на посаду судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області (т.1, а.с.84-86).

Згідно Указу Президента України від 15 червня 2012 року №393/2012 та наказом Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2012 року №34-К ОСОБА_1 звільнено з посади судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв'язку із закінченням строку, на який його призначено (т.1, а.с.81-82).

Знам'янським міськрайонний судом видана довідка №7 про загальний трудовий стаж позивача - 42 роки 03 місяці 09 днів, з них стаж державної служби 16 років 15 днів (т.1, а.с.10). Проте в даній довідці не зараховано позивачу до стажу державної служби весь період його служби в органах внутрішніх справ МВС УРСР, а саме період навчання у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР з 01 вересня 1977 року по 09 серпня 1981 рік.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, відповідним доводам позивача та відповідачів, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про державну службу", державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Обчислення стажу державної служби здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Постанова №283) (в редакції які діяли на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до абзацу 22 пункту 3 Постанови №283, до стажу державної служби включається час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" від 17.07.1992 року №393, передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 4 даного Порядку документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 7 розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 року №778 військовозобов'язані, призначені на посади рядового і начальницького складу міліції, а також зараховані курсантами шкіл міліції, знімаються з військового обліку та перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР.

Досліджуючи спірні правовідносини суд встановив, стаж безперервної служби позивача в органах внутрішніх справ підтверджується:

- трудовою книжкою, що розпочаті 27.01.1969 року та 08.06.1982 року, в яких міститься запис про проходження служби в ОВС безперервно з 01.16.1974 року по 01.08.1983 року (а.с.41-45 т.2);

- довідкою про проходження служби в органах внутрішніх справ (з особової справи) від 16.05.2003 року, відповідно до якої з 01.16.1974 року по 01.08.1983 року зазначені відомості про безперервно проходження служби в ОВС, а в період з 01.09.1977 року по 09.08.1981 рік ОСОБА_1 проходив службу - навчання слухачем Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР (а.с.13, т.1);

- архівною довідкою, виданої УМВС України в Кіровоградській області від 17.08.2012 року №3/п-262, в якій вказано, що позивач проходив службу в ОВС з 15.02.1974 року по 01.08.1983 рік та в період з 01.09.1977 року по 09.08.1981 рік був слухачем політичного училища МВС СРСР (наказ про зарахування ВПУ МВС СРСР від 24.08.1977 №340) (а.с.14, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.16.1974 року безперервно проходив службу в ОВС. 01.07.1974 року наказом МВС СРСР №417 о/с позивачу присвоєно спеціальне звання - молодший лейтенант внутрішньої служби.

Наказом УВС від 30.09.1976 року №127 о/с позивачу присвоєно спеціальне звання - молодший лейтенант внутрішньої служби.

Так відповідно до наказу про зарахування Вищого політехнічного училища імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР від 24.08.1977 року №340 позивач, як діючий співробітник ОВС маючи спеціальне звання лейтенант міліції зарахований до вищезазначеного навчального закладу.

Разом з тим з матеріалами справи підтверджено, що під час перебуванні на навчанні у зазначеному навчальному закладі позивачу наказом МВС СРСР від 01.11.1979 року №491 о/с присвоєно спеціальне звання старший лейтенант внутрішньої служби (а.с.14, т.1 зворотній бік) та направлено для подальшого проходження служби в УВС Кіровоградського облвиконкому.

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що позивач в період з 01.09.1977 р. по 09 серпня 1981 р. перебував в кадрах Міністерства внутрішніх справ і проходив службу в ОВС із присвоєнням спеціального звання. Тому на позивача, як слухача (курсанта) Вищого політехнічного училища імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР розповсюджувалися вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З огляду на викладене, дії Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської в частині не включення до стажу державної служби періоду навчання ОСОБА_1 у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р. є протиправним.

Крім того, за правилами підпункту 3.2 пункту 3 Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Головного управління державної служби України та Міністерства праці та соціальної політики України від 12.10.2007 №270/551 до стажу державної служби включається час служби осіб, які перебували в кадрах Міністерства внутрішніх справ на посадах рядового чи начальницького складу і яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, присвоєно спеціальні звання, установлені законодавством (як спеціальні звання міліції, так і внутрішньої служби), за умови, що фінансування заробітної плати за вказаними вище посадами рядового та начальницького складу здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету.

З досліджених матеріалів справи судом вбачається, що позивача в зв'язку з зарахування до Вищого політичного училища імені 60-річчя ВЛКСМ МВС СРСР, відповідно до наказу УВС Кіровоградського облвиконкому №112 о/с від 07.09.1977 року виключено з списків особового складу.

Згідно супровідного листа головного бухгалтера Санкт - Петербургського військового інституту внутрішніх справ МВС Росії від 10.11.2010 року №П-57 та довідки №610, позивач за час навчання отримував у навчальному закладі грошове забезпечення у період з 01.09.1977 р. по 31.08.1981 р.(а.с.21-22, т.1)

Таким чином, дана обставина з огляду на вищезазначене положення Методики є підставою включення періоду навчання до стажу державної служби.

При цьому суд не бере до уваги пункт 4.6 Методики, оскільки дані приписи передбачають невключення до зазначеного стажу навчання у навчальних закладах саме Міністерства внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 09.06.2015 року справа №21-207а15.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість, відповідач не надав суду ані обґрунтованих заперечень на адміністративний позов, ані жодних доказів, якими би підтверджувалася правомірність його дій по внесенню запису.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Дійшовши висновку про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Право особи на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтею 6 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом частини 2 статті 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VІ, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинення дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість виконання рішень (в тому числі судових) іншими органами.

Зокрема, частиною 1 вказаної статті встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

Окрім того, частина 2 статті 3 наведеного закону визначає, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - тобто, органами Державної казначейської служби України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року за №845 (далі іменується Порядок №845).

Порядок №845 визначає поняття боржника, яким є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, передбаченими законом про Державний бюджет України, - органи, уповноважені відповідно Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України забезпечувати їх діяльність, в особі їх керівників, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, суди загальної юрисдикції, Державна судова адміністрація України; установи та організації, які визначені Конституцією України або входять до складу Кабінету Міністрів України, а також спеціально уповноважені законом органи на здійснення розвідувальної діяльності, Національна академія наук України, Українська академія аграрних наук, Академія медичних наук України, Академія педагогічних наук України, Академія правових наук України, Академія мистецтв України, в особі їх керівників.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; щодо завдань (проектів) національної програми інформатизації після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Відповідно до пункту 3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 25 порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Водночас, Державна судова адміністрація України здійснює внутрішній контроль за використанням бюджетних коштів матеріальних ресурсів у судах, територіальних управліннях, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління ДСА України, аналізує ефективність використання бюджетних коштів їх розпорядниками нижчого рівня та одержувачами на основі поданих ними звітів. Окрім того, є відповідальним виконавцем щодо бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів», а отже, в розумінні положень Порядку №845 являється боржником в процедурі стягнення коштів державного бюджету.

Так, у Законі України «Про Державний бюджет на 2016 рік» визначена бюджетна програма 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» з загальним фондом в розмірі 10000,0 тис. грн., головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Отже, виконання даної постанови потребує списання коштів з державного органу на користь судді, а тому повинно здійснюватися за рахунок вказаної бюджетної програми Державною казначейською службою України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та постановити рішення про виплату доплату за вислугу років шляхом безспірного списання сум Державною казначейською службою України коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати дії Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської в частині обрахування стажу державної служби ОСОБА_1 незаконними;

3.Зобов'язати Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області видати довідку, якою зарахувати ОСОБА_2 в стаж державної служби період проходження служби у Вищому політичному училищі імені 60-річчя ВЛКСМ ВМС СРСР з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р.

4.Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області провести перерахунок та виплатити доплату за вислугу років починаючи з 01 січня 2012 р. по 23 липня 2012 р. з урахуванням стажу державної служби за період з 01 вересня 1977 р. по 09 серпня 1981 р. шляхом безспірного списання сум Державною казначейською службою України коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

5.Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ід. номер - НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 32,19 грн. (тридцять дві гривні дев'ятнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук