Справа № 522/713/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/713/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради № 6257 від 21 січня 2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 21 березня 2016 року, постановленою у відкритому судовому засіданні, Приморський районний суд м. Одеси залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради № 6257 від 21 січня 2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку».

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для правильного обчислення початку перебігу строку звернення до суду за захистом порушеного права, що призвело до порушення норм процесуального права та безпідставного залишення адміністративного позову без розгляду.

Зокрема апелянт зазначає, що про оскаржене рішення вона дізналась після отримання у серпні 2015 року, надісланого податковим органом 22 липня 2015 року податкового повідомленні-рішення № 25116-17 від 22.06.2015 р. про нарахування транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000 грн.

Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що оскаржене рішення, як нормативно-правовий акт, було опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Одеської міської ради в газеті«Одесский вестник», а також розміщено на офіційному веб-сайті відповідача, оскільки апелянт не є передплатником газети «Одесский вестник», не користується мережею Інтернет та не знала про існування офіційного веб-сайту Одеської міської ради. При цьому апелянт посилається на відсутність будь-якого нормативно-правового акту, який би зобов'язував її відслідковувати в офіційних друкованих засобах масової інформації чи інших виданнях прийняття нормативно-правових актів, які встановлюють нові права та обов'язки для громадян України.

Також апелянт посилається і на те, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків і зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Одеська міська рада надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін. При цьому Одеська міська рада зазначає про оприлюднення оскарженого рішення у офіційному друкованому виданні Одеської міської ради - газеті «Одесский вестник» від 31.01.2015 року № 3 (5356) шляхом опублікування, а також про оприлюднення оскарженого рішення на офіційному веб-сайті Одеської міської ради.

За таких обставин Одеська міська рада вважає, що позивач була зобов'язана дізнатись про існування оскарженого рішення у січні - лютому 2015 року, а посилання на отримане податкове повідомлення-рішення є хибним, оскільки воно не містить посилань на оскаржене рішення.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції встановив, що 20 січня 2016 р. позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради та просила визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 6257 від 21.01.2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку».

Розглянувши клопотання представника Одеської міської ради, з посиланням на припис ст. 99 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та за відсутності поважних причин пропуску цього строку.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що в п. 2 рішення Одеської міської ради № 6257 від 21.01.2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» передбачено оприлюднення цього рішення в засобах масової інформації.

Зокрема оскаржене рішення оприлюднене у офіційному друкованому виданні Одеської міської ради - газеті «Одесский вестник» від 31.01.2015 року № 3 (5356) шляхом опублікування, а також на офіційному веб-сайті Одеської міської ради http://omr.gov/ua/ru/acts/council/66974/.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що з дати офіційного опублікування оскарженого рішення в газеті «Одесский вестник» від 31.01.2015 р. воно стало загальнодоступним, а тому позивачу повинно було бути відомо про прийняте цього рішення та його зміст з 31 січня 2015 року.

Суд першої інстанції критично поставився до посилання позивача на те, що про оскаржене рішення вона дізналася лише 29 серпня 2015 р., оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимим доказами.

За таких обставин суд першої інстанції встановив, що позивач звернулась до суду з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, та не навела поважних причин пропуску цього строку.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника відповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся з позовом до суду 20 січня 2016 року з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України, так як про порушення своїх прав зобов'язана була дізнатись з 31 січня 2015 року з дня офіційного оприлюднення оскарженого рішення в офіційному друкованому виданні Одеської міської ради.

При зверненні до Приморського районного суду м. Одеси 20 січня 2016 року позивач, як на поважну підставу пропуску строку звернення до суду послалась на те, що про оскаржене рішення Одеської міської ради вона дізналась 29 серпня 2015 року, після отримання податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському району ГУ ДФС в Одеській області № 25116-17 від 22.06.2015 р. про нарахування транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000 грн., яке було надіслано податковим органом 22 липня 2015 року.

Однак суд першої інстанції визнав причини пропуску строку не поважними та залишив поданий позивачем позов без розгляду.

Апеляційний суд погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами щодо офіційного оприлюднення 31.01.2015 р. оскарженого рішення.

Прете апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ті обставини, що позивач не є передплатником газети «Одесский вестник», та зважаючи на свій вік (62 роки), не є користувачем мережі Інтернет, та лише після отримання наприкінці серпня 2015 року, податкового повідомлення-рішення почала вчиняти дії щодо захисту своїх порушених прав, про що свідчить укладення договору доручення (довіреність) від 03 жовтня 2015 року та звернення до суду у січні 2016 року.

Апеляційний суд звертає увагу на необхідність додержання принципу верховенства права, згідно з яким права та інтереси кожної особи є найвищими цінностями у державі, а тому у разі відсутності прямих доказів пропуску строку звернення до суду - суд повинен тлумачити вказані обставини на користь позивача, з метою надання останньому можливостей захистити свої права та інтереси. Така правова позиція неодноразово висловлена у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що правова необізнаність апелянта, в цьому випадку, є поважною причиною пропуску строку зверненні до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення Одеської міської ради № 6257 від 21 січня 2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку».

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про відсутність будь-якого нормативно-правового акту, який би зобов'язував її відслідковувати в офіційних друкованих засобах масової інформації чи інших виданнях прийняття нормативно-правових актів, які встановлюють нові права та обов'язки для громадян України, оскільки ст. 57 та ст. 68 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом; кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з'ясування обставин, які мають значення для вирішення питання поважності причин пропуску строків звернення до суду, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 204 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена частково, оскаржена ухвала скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки стаття 94 КАС України, розподіл судових витрат передбачає у разі вирішення справи по суті спору, а статті 95, 96 КАС України - у різі прийняття судового рішення, яким суд закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду, апеляційний суд зазначає, що питання розподілу судових витрат, ОСОБА_1 при оскаржені ухвали суду першої інстанції від 21 березня 2016 року, має бути вирішено при ухвалені Приморським районним судом м. Одеси судового рішення по суті спору, або при постановленні ухвал, якими суд закриває провадження у справі або залишає позовну заяву без розгляду, у випадках, встановлених нормами КАС України.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р., ст. ст. 3, 8, 55, 57, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 11, 94, 99, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 1 ч. 1 ст. 204, ст. 206, ч. 2 ст. 211, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з адміністративним позовом про оскарження рішення Одеської міської ради № 6257 від 21 січня 2015 року «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку».

Скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року, а справу № 522/713/16-а направити до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець