Справа № 173/241/16-а(2-а/173/8/2016)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 травня 2016 року м. Київ К/800/13935/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати незаконною відмову відповідача щодо нарахування йому на період працевлаштування, але не більше шести місяців середньої заробітної плати, яку він одержав на виборній посаді у зв'язку з неможливістю надання роботи за попереднім місцем працевлаштування; стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату в розмірі 34719,08 грн., за період з 17 листопада 2015 року по 17 травня 2016 року.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

У касаційній скарзі ставиться вимога про скасування рішень судів попередніх інстанцій та ухвалення рішення про задоволення позову.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що необхідною умовою реалізації права позивача на збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців слід вважати подання колишнім сільським головою до відповідної сільської ради документів, що підтверджують його попереднє місце праці, а також неможливість його працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де він працював до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).

Позивач до обрання його головою сільської ради вперше, тобто до зайняття ним виборної посади у 2006 році не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою, організацією, а був на обліку в службі зайнятості як безробітний, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк