Справа № 810/3284/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3284/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 26 липня 2011 року, Ірпінською ОДПІ, на підставі рішення начальника Ірпінської ОДПІ від 26.07.2011 №6, складено акт №6 про опис майна відповідача у податкову заставу, зокрема залишків основних засобів, адміністративної будівлі, будівлі технічного обслуговування на загальну суму 708 576 грн (а.с.10-11).

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №810/5905/14 за позовом Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» про стягнення податкового боргу у розмірі 1 409 910 грн 75 копійок, позивач направив до обслуговуючого банка відповідача - ПАТ «АКБ «Київ» наступні інкасові доручення: №86, 88, 90-91 від 15.04.2015 на суму 570 153 грн 30 коп.; 123 722 грн 80 коп.; 18 579 грн 33 коп.; 18 579 грн 33 коп. відповідно (а.с.17-21).

Вказані доручення банком виконані не були, оскільки на рахунках відповідача відсутні грошові кошти.

Згідно довідки про суми податкової заборгованості ПрАТ «Меліоратор» станом на 21.07.2015, за підприємством рахувалась податкова заборгованість у розмірі 3 717 321 грн 32 коп (а.с.8).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення податковий орган звернувся за захистом до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки існування у відповідача заборгованості підтверджується рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №810/5905/14 та довідкою про наявність у відповідача боргу станом на 21.07.2015 у сумі 3 717 321 грн 32 коп., а факт вжиття позивачем попередніх заходів його стягнення - інкасовими дорученнями, які не були виконані, тому позовні вимоги щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу позивача у розмірі 708 576 грн 50 коп. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова застава, згідно підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2011 року Ірпінською ОДПІ складено акт №6 про опис майна відповідача у податкову заставу на загальну суму 708 576 грн.

Про перебування активів відповідача у податковій заставі свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 28.07.2011 №32355762 (а.с. 59).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №810/5905/14 за позовом Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» про стягнення податкового боргу - стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих Приватне акціонерне товариство «Меліоратор» на користь Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області податковий борг у розмірі 1 409 910 грн 75 копійок.

Відповідно до частини п'ятої статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

На виконання вказаного рішення суду податковим органом на розрахунковий рахунок виставлялися інкасові доручення (платіжні вимоги), які поверталися без виконання з підстав відсутності коштів на рахунках.

Згідно з п. 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позивачем здійснені належним чином всі необхідні заходи, що передують зверненню податкового органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів зазначає, що з платіжних доручень, наданих до суду першої інстанції вбачається, що відповідачем з 17.03.2015 по 24.12.2015 сплачено суму боргу лише частково (а.с. 70-93).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у відповідача наявний непогашений податковий борг та вжиті позивачем заходи щодо погашення податкового боргу відповідача позитивних результатів не дали, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.