Справа № 820/11676/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"18" травня 2016 р. № 820/11676/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу з обслуговування Харківського району та м. Люботин Головного управління МВС України в Харківській області, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Харківській області
про поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Харківського районного відділу з обслуговування Харківського району та м.Люботин Головного управління МВС України в Харківській області, треті особи Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Харківській області, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд:

визнати незаконним звільнення згідно з п.п.10,11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за п.64 «Г» як такого, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду за медичним висновком, та скасувати наказ про звільнення від 05.11.2015 року № 594 о/с;

поновити на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та м.Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області або на рівнозначній посаді в органах міністерства внутрішніх справ України;

стягнути з ГУ МВС України в Харківській області, Харківського РВ ГУ МВС України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день поновлення на посаді;

зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області оформити трудову книжку відповідно до порядку ведення трудових книжок працівників та після належного оформлення видати ОСОБА_1;

зобов'язати ГУМВС України в Харківській області Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області провести перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 12.05.2007 року по 06.11.2015 року з урахуванням щомісячної премії та додаткової надбавки за роз'їзний характер роботи в розмірі 10% посадового окладу, доплати за службу в нічний час в розмірі 35 % посадового окладу, компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щоденного відпочинку та святкові дні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і матеріальної допомоги для оздоровлення з урахуванням фактично виплаченого грошового забезпечення;

зобов'язати відповідачів виконати негайно постанову суду про поновлення на посаді та про виплату грошового забезпечення - у межах суми стягнення за один місяць.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм діючого законодавства, що регулюють порядок проходження служби в органах внутрішніх справ.

Представник ГУМВС України надав суду письмові пояснення на адміністративний позов, у яких зазначив, що при звільненні ОСОБА_1 позивач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства у спосіб визначений Законом України «Про національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, а отже позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 02.04.2007 року та наказом ГУМВС України від 26.06.2013 року № 228 о/с призначений на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин).

Наказом ГУМВС України в Харківській області від 23.12.2014 року № 601 о/с позивачеві з 23.12.2014 року по 27.11.2015 року надано відпустку по догляду за дитиною -а.с.43-44,46-48

Наказом ГУ МВС України від 05.11.2015 року № 594 о/с відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, позивача, звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів з 06.11.2015 року.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 8, 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Водночас, пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 (далі Положення №114) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вище зазначені норми розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" та Положення № 114, на які йдеться посилання в оскаржуваному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: відмова працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутність можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яка звільняється.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Із долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що листом № 93/14877 від 30.10.2015 року позивачеві запропоновано до 01.11.2015 року прибути до місця проходження служби для написання рапорту у випадку бажання продовжити службу. Вказаний лист згідно відстеження пересилання поштових відправлень отриманий позивачем 17.11.2015 року (а.с.51-53).

Враховуючи, що Закон України "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року, не містить положень щодо гарантій вагітних жінок або чоловіків які знаходяться у відпусці по догляду за дитиною до досягення нею 3 річного віку і жінок, які мають дітей віком до трьох років, тощо, то в даному випадку до спірних правовідносин повинно бути застосовані конституційні принципи і загальні засади права.

Враховуючи, що норми КЗпП України передбачають гарантії для даної категорії осіб, то в даному випадку застосовуються вони, а саме, згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Судовим розглядом встановлено що протягом двомісячного строку дії попередження жодних пропозицій щодо призначення на іншу посаду для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ на адресу позивача не надходило

Суд також звертає увагу на те що у зв'язку із набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" та прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 16.09.2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" фактично ліквідовано діяльність міліції.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. У постанові Верховного Суду України від 17.10.2011 р. по справі № 21-327а11 колегія суддів прийшла до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Невиконання такого зобов'язання порушує трудові гарантії працівника.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ГУМВС України в Харківській області перебуває в стані припинення, тому його функції та повноваження покладено на ліквідаційну комісію ГУМВС України в Харківській області.

Суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем в судовому засіданні не доведено що при прийнятті оскаржуваного наказу він діяв у спосіб, визначений діючим законодавством, а отже наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 05.11.2015 року № 594 о/с в частині звільнення позивача у запас Збройних Сил з 06.11.2015 року за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді слід звернути до негайного виконання.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 згідно з п.п.10,11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за п.64 «Г» як такого, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду за медичним висновком, то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона поглинається вимогою про скасування наказу, яка в силу положень ст.ст. 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162 КАС України має захистити права та охоронювані законом інтереси позивачки та гарантувати дотримання і захист прав та інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ МВС України в Харківській області, Харківського РВ ГУ МВС України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день поновлення на посаді, суд зазначає наступне. Матеріалами справи підтверджено, що на момент звільнення позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею п'ятирічного віку.

Частиною шостою статті 179 КЗпП та пунктом 3 статті 25 Закону України "Про відпустки" визначено, що у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Виплата матеріальне забезпечення дітей -інвалідів здійснюється відповідно до вимог Законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»

Згідно з пунктом 3.6.2. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, особам рядового і начальницького складу за час перебування у відпустці по догляду за дитиною грошове забезпечення не виплачується. Таким особам призначається державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно із Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Вказане свідчить про відсутність факту вимушеного прогулу та безпідставність вимоги про його оплату, а отже дана позовна вимоги задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області оформити трудову книжку відповідно до порядку ведення трудових книжок працівників та після належного оформлення видати ОСОБА_1, суд вважає її такою що не підлягає задоволенню, як передчасна. Оскільки на момент розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не здійснить належного оформлення трудової книжки позивача у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58 та позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ГУМВС України в Харківській області Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області провести перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 12.05.2007 року по 06.11.2015 року з урахуванням щомісячної премії та додаткової надбавки за роз'їзний характер роботи в розмірі 10% посадового окладу, доплати за службу в нічний час в розмірі 35 % посадового окладу, компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щоденного відпочинку та святкові дні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і матеріальної допомоги для оздоровлення з урахуванням фактично виплаченого грошового забезпечення, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що питання грошового забезпечення працівників органів внутрішніх справ визначені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказом МВС України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" від 31.12.2007 № 499.

Зі змісту вказаних пактів судом встановлено, що керівникам органів внутрішніх справ надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 % посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення; надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (підпункт 2 , 3 пункту 5 постанови № 1294); служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається ( п.3.7.3 Наказу МВС України № 499)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

В судовому засіданні позивачем не доведено, що він звертався до відповідача з відповідними заявами про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, відсутності компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні додатковими днями відпочинку, тощо.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу з обслуговування Харківського району та м. Люботин Головного управління МВС України в Харківській області, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 05 листопад 2015 року №594 о/с.

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Звернути до негайного виконання постанову суду.в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м. Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 23 травня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.