Справа № 821/541/16
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/541/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської митниці ДФС

про визнання незаконним та скасування рішення.,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просить визнати незаконним та скасувати Рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України 100290301/2016/000623/1 від 01.03.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем неправомірно, без врахування всіх обставин та наданого ОСОБА_1 пакету необхідних документів для підтвердження митної вартості отриманого товару, прийнято рішення № 100290301/2016/000623/1 від 01.03.2016 року, що призвело до збільшення розміру сплати ПДВ на 20% в сумі 1123,23 грн. та мита на 10% - 514,65 грн. та завдало шкоди правам та законним інтересам позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення з яких вбачається, що проти позову заперечує, з підстав викладених в таких письмових запереченнях на адміністративний позов. Зазначив, що позивач не надав необхідних документів для беззаперечного підтвердження вартості отриманого товару, а тому у митниці були відсутні докази, необхідні для застосування основного методу визначення митної вартості товару. У зв'язку з неможливістю застосування кожного наступного методу визначення митної вартості товару, митний орган застосував резервний метод відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Таким чином, відповідач вважає, що органи митного контролю діяли виключно в межах правового поля, тому оскаржуване рішення №100290301/2016/000623/1 від 01.03.2016 року є правомірним, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Разом з тим, на адресу відповідача було відправлено судову повістку про призначення слухання справи на 23.05.2016 р. о 10:00 год., яка відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, 19.05.2016 р. була отримана уповноваженою особою підприємства.

З огляду на достатність наданих сторонами доказів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Міжнародне поштове відправлення (далі - МПВ) за № EL038259700JP на ім'я ОСОБА_1 надійшло до зони митного контролю-місця міжнародного поштового обміну Державного підприємства спеціального зв'язку (м. Київ, пл. Вокзальна,3).

В свою чергу, оператором поштового зв'язку вищезазначене міжнародне поштове відправлення, що надійшло в Україну на адресу ОСОБА_1 пред'явлено митному органу для здійснення митного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується інформацією, наведеною відправником ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, на ім'я одержувача ОСОБА_1 надійшло поштове відправлення, яке відповідно до даних митної декларації СN 23, містило МПВ «Риболовні спінінги -3 шт., риболовні воблери - 4 шт.», в графі «Valeur» зазначена вартість на загальну суму 14000 японських єн.

Під час митного огляду МПВ оглядовою комісією у складі двох представників оператора поштового зв'язку та посадової особи митниці, що вкладенням вищезазначеного поштового відправлення є Риболовні спінінги -3 шт., риболовні воблери - 4 шт., про що поштовою службою складений акт форми ф. 51-2 EMS про фактичне вкладення від 20.02.2016 року та акт митного огляду від 20.02.2016 року.

Київська міська митниця ДФС, здійснюючи контроль за правильністю визначення позивачем митної вартості товарів, застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, у зв'язку з чим 01.03.2016 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 100290301/2016/000623/1, відповідно до якого вартість вищезазначених товарів склала 39953,00 японських єн.

На підставі вищезазначеного рішення, відповідачем проведено розрахунок податків, результати якого оформлені оглядовим розписом М-15 від 01.03.2016 року № 10290301/2016/003126.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку оскаржуваного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно п. 24 ст. 4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Приписами ст. 546 МК України визначено, що митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Згідно приписів ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу

Водночас, згідно ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 4, 8 ст. 52 МК України, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Поряд з цим, відповідно до п. 31 ст.4 МК України, міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв'язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "EMS", які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв'язку.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 369 МК України, у міжнародних поштових та експрес-відправленнях особисті речі переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у порядку та на умовах, встановлених для переміщення (пересилання) товарів, а саме:

- згідно з ч. 6 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 150 євро, що переміщуються (пересилаються) на митну територію України на адресу одного одержувача в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, а також товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 150 євро, що переміщуються у несупроводжуваному багажі, підлягають усному декларуванню на підставі товаросупровідних документів та не є об'єктами оподаткування митними платежами;

- згідно з ч. 7 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною п'ятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Також, відповідно до п. 6 Положення про митні декларації, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450, товари, що пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу: 1) митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа у разі: надходження на адресу декларанта підакцизних товарів; або надходження на адресу декларанта (крім громадянина) в одній депеші від одного відправника товарів, що відповідно до Митного кодексу України та Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування митними платежами; або пересилання декларантом (крім громадянина) товарів, митна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 150 євро; або надходження на адресу громадянина в одній депеші від одного відправника товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; або пересилання громадянином товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; 2) або у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту, - уніфікованих міжнародних документів, форми яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митної декларації CN 23, використання якої обов'язкове під час пересилання посилок, міжнародних згрупованих поштових відправлень з позначкою "Консигнація" і відправлень "EMS" та можливе у разі пересилання відправлень з оголошеною цінністю.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями позивача, ОСОБА_1 через мережу Інтернет шляхом міжнародного поштового відправлення (експрес служба - EMS) було замовлено з Японії товар (риболовні спінінги - 3 шт., риболовні вобл ери -4 шт.», платіж за який проводився електронним засобом платежу.

На підтвердження митної вартості товару позивачем надавались відповідачу копія митної декларації від 16.02.2016 року країни відправлення, копію виписки по картці ПриваБанку від 11.03.2016 р., відповідно до якої перераховано кошти на адресу (Универмаг:PayPal Samuriji E) в кількості 123,87 дол. США.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Поряд з цим, згідно приписів ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як вбачається з пояснень відповідача, підставою для сумніву під час визначення митної вартості товару стала розбіжність проаналізованої цінової інформації на подібні товари в мережі інтернет, зокрема, на сайті міжнародної торгівлі при продажі з Японії www.rakuten.co.jp та виявлено невідповідність відомостей щодо вартості оцінюваних товарів.

Суд не може погодитися з таким твердженням представника відповідача та зазначає, що посилання митного органу на отриману інформацію з сайту www.rakuten.co.jp є безпідставним, оскільки даний сайт не є інтернет - магазином, а є Інтернет - майданчиком для розміщення пропозицій різними продавцями.

Також, позивач в судовому засіданні пояснив та зазначив, що не здійснював закупівлю товару на зазначеному сайті.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України, У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також, відповідно до приписів п.1, 3-4 ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Водночас, суд вважає за потрібне зазначити, що процедура справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України в ручній поклажі, супроводжуваному й несупроводжуваному багажі, вантажних, міжнародних поштових та експрес-відправленнях і належать громадянам урегульована Порядком справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 року № 581 (надалі - Порядок № 581).

Так, відповідно до п. 1.3-1.4 Порядку № 581, митне оформлення товарів, що переміщуються громадянами в ручній поклажі, супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходять на адресу громадян у вантажних, міжнародних, експрес- та поштових відправленнях та підлягають оподаткуванню, може бути завершено в повному обсязі лише після сплати митних платежів. Митні платежі нараховуються за ставками, що діють на день подання митної декларації, та сплачуються громадянами у валюті України. При визначенні суми митних платежів, які нараховуються за фіксованими ставками, застосовується офіційний курс валюти, визначений відповідно до статті 3 - 1 Митного кодексу України.

Відповідно до приписів п. 1. 8 Порядку № 581, справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються громадянами здійснюється шляхом прийняття, зокрема, оглядового розпису М 15 за формою, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно абз. «б» п. 2.3 Порядку № 581, у разі надходження на адреси громадян товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 10000 євро, за оглядовим розписом М 15, митною декларацією М 16, квитанцією МД-1 відповідно нараховується ввізне мито за ставкою в розмірі 10 відсотків сумарної фактурної вартості товарів та податок на додану вартість. При цьому базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм права та фактурної вартості наявного в МПВ товару у розмірі 14000 японських єн (123,87 доларів США), відповідачем неправомірно визначено позивачу митну вартість товару у сумі 1646,88 грн. (мито-514, 65грн., ПДВ-1132,23грн.).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги, що позивачем надано достатньо доказів, які б підтверджували заявлену ним вартість отриманого товару, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 100290301/2016/000623/1 від 01.03.2016 р. про визначення митної вартості товарів є неправомірним та підлягає скасуванню.

Частиною1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення про визначення митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України № 100290301/2016/000623/1 від 01.03.2016 року.

Стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 551, 21 грн. (П'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 травня 2016 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 5.2.2