Справа № 803/3587/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/50755/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

за участю секретаря Лопушенко О.В.,

за участю позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Прокуратури Волинської області про визнання листів прокуратури Волинської області від 17.08.2015р. за підписом ОСОБА_5 та від 17.09.2015р. за підписом ОСОБА_6 нечинними; визнання протиправними дій працівників прокуратури Волинської області ОСОБА_5. щодо неналежного розгляду звернення від 12.06.2015р. та ОСОБА_6 щодо неналежного розгляду звернення від 02.09.2015р., а також зобов'язання працівників прокуратури Волинської області повторно розглянути ці звернення та у ході їх розгляду діяти згідно зі ст.68 Конституції України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.10.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р., відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Приймаючи вказане рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що діюче законодавство встановлює спеціальний (встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України) порядок оскарження процесуальних дій працівників органів прокуратури, дізнання і досудового слідства, оскільки під час розгляду заяви про наявність ознак злочину вказані органи виконують не владні управлінські, а владні процесуальні функції, тому розгляд даної справи (з огляду на зміст заявлених ОСОБА_4 позовних вимог) має здійснюватись у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Не погоджуючись з постановленими судами ухвалами, позивачка звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила ухвали судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом (ч.1 та ч.4 ст.6 КАС України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (ч.3 ст.17 КАС України).

Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Сфера застосування цього Закону обумовлена його статтею 12, відповідно до якої, дія Закону України «Про звернення громадян», не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством і законодавством про захист економічної конкуренції.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001р. №6-рп/2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Також, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011р. №19-рп, з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

Таким чином, розгляд питань, пов'язаних з оскарженням особою дій органу під час розгляду її заяв та повідомлень про злочини, не віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Як встановили суди, предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_4 дій та бездіяльності в.о. прокурора Волинської області ОСОБА_5, начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області ОСОБА_6 щодо неналежного, на думку позивачки, розгляду її заяв і скарг та невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей відносно вчинення суддею ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст.375 КК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, встановивши, що спірні у даній справі відносини стосуються діяльності відповідача, яка регламентована нормами Кримінального процесуального кодексу України, що, в свою чергу, виключає можливість її розгляду в порядку адміністративного судочинства, прийшли до правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.