Справа № 826/6992/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6992/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - Ялі К.А.,

відповідача - Базюнь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби, про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Вітаміни», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби, в якому просить:

визнати протиправним наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1135 від 23.09.2014 в частині застосування спеціальної санкції до Публічного акціонерного товариства «Вітаміни»;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо порушення строків розгляду клопотання про скасування спеціальної санкції;

стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві відшкодування шкоди (збитків), завданих позивачеві внаслідок неправомірних дій відповідача у сумі 7 590 959,53 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо порушення строків розгляду клопотання про скасування спеціальної санкції та про стягнення відшкодування шкоди (збитків), завданих позивачеві внаслідок неправомірних дій відповідача у сумі 7 590 959,53 грн. та ухвалити постанову, якою зазначені вимоги задовольнити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» - задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - скасувати в частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1135 від 23.09.2014 року в частині застосування спеціальної санкції виходив з того, що задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а отже, в розумінні КАС України, порушення прав повинно передувати їх захисту, оскільки судовий захист передбачає наявність встановленого судом в ході розгляду справи факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Слід зазначити, що колегія суддів із таким висновком погоджується, разом з цим, позивач постанову суду першої інстанції в цій частині не оскаржує.

Відтак, керуючись нормами ч. 1 ст. 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції розглядає даний спір в частині вимог апеляційної скарги позивача щодо правомірності відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо порушення строків розгляду клопотання про скасування спеціальної санкції та про стягнення відшкодування шкоди (збитків), завданих позивачеві внаслідок неправомірних дій відповідача у сумі 7 590 959,53 грн.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині дійшов висновку про відсутність бездіяльності відповідача при розгляді клопотання "ВІТАМІНИ" про скасування дії спеціальної санкції або її тимчасового зупинення та про відсутність правових підстав для відшкодування шкоди (збитків) у сумі 7 590 959,53 грн., оскільки у межах даного спору підтверджено, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції частково не погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, на підставі подання Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави в сфері економічної безпеки Служби безпеки України № 8/1/2-12620 від 15.08.2014, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України винесено наказ № 1135 від 23.09.2014.

Згідно із вказаним наказом, за порушення статей 257, 266, 472, 483 Митного кодексу України, статті 17 Закону України «Про лікарські засоби» у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом відносно позивача застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Судом встановлено, що застосована відносно позивача спеціальна санкція, передбачена ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та полягає у запровадженні індивідуального режиму ліцензування - у забороні провадження зовнішньоекономічної діяльності без отримання спеціальної разової ліцензії на кожну операцію.

Листом від 09.10.2014 № 1023/01, який було зареєстровано в Мінекономрозвитку 13.10.2014, що підтверджується відбитком вхідного реєстраційного штампу Міністерства, ПАТ "ВІТАМІНИ" звернулось до відповідача з клопотанням про скасування дії спеціальної санкції або її тимчасового зупинення.

Відповідачем, на підставі подання Служби безпеки України від 21.11.2014 № 8/1/2-17198, наказом від 30.12.2014 № 1496 скасована дія спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до позивача. Наказ Мінекономрозвитку від 23.09.23014 № 1135 у частині застосування спеціальної санкції до ПАТ "ВІТАМІНИ" визнано таким, що втратив чинність.

Вважаючи, протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у несвоєчасному розгляді клопотання позивача про скасування наказу про застосування спеціального режиму ліцензування, що спричинило матеріальну шкоду позивачу, останній звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 35 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених статтями 33 і 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Статтею 36 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що порядок притягнення до відповідальності, здійснення відповідальності та звільнення від відповідальності визначається процесуальними законами України.

Згідно частиною першою статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Порядок застосування спеціальних санкцій регулюється Положенням про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 № 52 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4.14 Положення суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України матеріали, що підтверджують вжиті ними заходи до приведення зовнішньоекономічної та пов'язаної з нею господарської діяльності у відповідність до норм чинного законодавства, та виходити до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення) дії санкцій.

Загальний термін розгляду вказаних клопотань та надання відповіді суб'єктові зовнішньоекономічної діяльності про прийняте Міністерством економічного розвитку і торгівлі У країни рішення не повинен перевищувати тридцять календарних днів.

Наведені приписи Положення кореспондуються із приписами частини чотирнадцятої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 37 Закону з метою уточнення інформації центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача із листом від 09.10.2014 № 1023/01, що зареєстровано в Мінекономрозвитку 13.10.2014, із клопотанням про скасування дії спеціальної санкції або її тимчасового зупинення.

Тобто, враховуючи наведені норми законодавства, зазначене клопотання позивача повинне було бути розглянуте відповідачем не пізніше 03.11.2014.

Проте, клопотання відповідачем було розглянуто лише 30.12.2014, в результаті чого прийнято наказ від 30.12.2014 № 1496, яким скасована дія спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосована до позивача, наказ від 23.09.23014 № 1135 у частині застосування спеціальної санкції до ПАТ "ВІТАМІНИ" визнано таким, що втратив чинність.

Слід зазначити, що під бездіяльністю розцінюється певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України.

З наведеного випливає, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, що виразилась у не розгляді клопотання позивача та наданні йому відповіді у встановлений Законом та продубльований у Положенні загальний термін розгляду таких клопотань та надання відповіді тридцять календарних днів.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність своєї бездіяльності, посилається на те, що він листом від 23.10.2014 № 4122-11/36894-05, у межах встановленого строку, звернувся до ініціатора застосування спеціальної санкції до позивача - Служби безпеки України з приводу розгляду порушеного питання, про що листом від 23.10.2014 № 4122-12/36895-07 повідомлено ПАТ "ВІТАМІНИ".

Листом від 21.11.2014 № 8/1/2-17198 (зареєстровано в Міністерстві 27.11.2014) Служба безпеки України повідомила про те, що ПАТ "ВІТАМІНИ" вжито практичних заходів, які гарантують виконання Закону "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язаного з ним законів, а отже спеціальна санкція, застосована до даного суб'єкта господарювання може бути скасована.

В подальшому, відповідачем на підставі даної інформації Служби безпеки України, наказом від 30.12.2014 № 1496 скасовано дію спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до позивача.

Суд першої інстанції оцінивши такі доводи відповідача дійшов висновку про відсутність бездіяльності відповідача при розгляді клопотання "ВІТАМІНИ" про скасування дії спеціальної санкції або її тимчасового зупинення.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи суперечать нормам чинного законодавства, оскільки приписами Положення та статті 37 Закону чітко визначено, що загальний термін розгляду вказаних клопотань та надання відповіді суб'єктові зовнішньоекономічної діяльності про прийняте Міністерством економічного розвитку і торгівлі У країни рішення не повинен перевищувати тридцять календарних днів. Вказаними нормами не надано права на продовження такого терміну чи його відкладення, а можливість звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) є лише правом відповідача наданим для уточнення інформації.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач довів правомірність своїх вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо порушення строків розгляду клопотання про скасування спеціальної санкції.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога щодо відшкодування шкоди (збитків) у сумі 7 590 959, 53 грн.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із статтею 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В розумінні статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач обґрунтовуючи необхідність відшкодувати йому завдану шкоду у сумі 7 590 959,53 грн., зазнає що такі збитки виникли внаслідок несвоєчасного придбання валюти для розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом та неможливістю скористатися отриманими на платній основі дозволами на ввезення лікарських засобів, внаслідок запровадження відносно ТОВ «Вітаміни» санкції.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд апеляційної інстанції зазначає, що наказом № 1135 від 23.09.2014 відносно позивача застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яка починає діяти у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом, тобто 03.11.2014. Дія такої санкції скасована 30.12.2014. Отже, застосована відносно позивача спеціальна санкція діяла у період з 03.11.2014 по 30.12.2014.

Як зазначає позивач, ним на підставі зовнішньоекономічного договору №292 від 07.05.2013 та інвойсів (рахунків) від 10.02.2014 №23386, 12.02.2014 №23432, 04.03.2014 №23659, 05.03.2014 №23666, 17.03.20144 №23799 необхідно було розрахуватись до 11.11.2014 за придбаний товар на суму 1 500 000 Євро. Станом на погоджений день оплати товару, вартість суми іноземної валюти становила 29 430 000 грн., проте у зв'язку із запровадженням спеціальної санкції позивач придбав валюту 29.01.2015 вартістю 36 487 530 грн., у зв'язку із чим ТОВ «Вітаміни» понесло збитки в розмірі 7 057 530 грн.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем збитки при купівлі валюти для розрахунку за зовнішньоекономічним договором настали не з вини відповідача.

Як уже встановлено, дія санкції розпочиналась з 03.11.2014 у зв'язку із прийняттям відповідачем 29.09.2014 оскаржуваного наказу. При цьому інвойси на отриманий позивачем товару датовані лютим - березнем 2014 року. Тобто, позивач мав можливість розрахуватись із своїм контрагентом задовго до початку дії застосованої відносно нього спеціальної санкції, проте придбав необхідну валюту лише 29.01.2015. Позивач, вказує, що валюта не була придбана не в грудні 2014, а в січні 2015 року у зв'язку із нестабільним курсом та відповідними фінансовими прогнозами, проте позивач не пояснює чому така фінансова операція не була проведена до введення спеціальної санкції, що було дозволено наведеними вище договорами.

Крім того, судом встановлено, що дозволи на ввезення медичних препаратів, копії яких наявні в матеріалах справи, видані 13.11.2014 та дійсні до 01.12.2014 і продовжені до 31.12.2014. Оплата за їх отримання здійснена 08.12.2014, що підтверджується копіями платіжних доручень наявними в матеріалах справи.

Тобто, зазначені дозволи були отримані позивач під час дії застосованої відносно нього спеціальної санкції, вже після винесення спірного наказу від 23.09.2014, що, в свою чергу, свідчить про обізнаність позивача, що з 03.11.2014 відносно нього буде застосовано спеціальну санкцію. Водночас, позивач, на власний ризик, сподіваючись на припинення дії застосованої відносно нього санкції, отримав дозволи та здійснив відповідну оплату.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вини відповідача у понесених збитках, що виразились у несвоєчасному придбані валюти та оплаті дозволів, які не були використані позивачем у своїй діяльності, немає.

Судом не встановлено причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідача та понесеними позивачем збитками. В свою чергу обґрунтованими можливо вважати вимоги щодо стягнення збитків внаслідок протиправної бездіяльності суб'єкта владних повноважень за умови доведення, що збитки настали внаслідок саме такої бездіяльності.

Сам факт понесення збитків у зв'язку із отриманням дозволів, проте їх не використання у діяльності та придбання валюти за ціною вищою ніж очікувалось не може свідчити про понесення збитків позивачем з вини саме відповідача, а не у зв'язку із власним ризиком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог про відшкодування позивачу шкоди (збитків) у сумі 7 590 959,53 грн.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, проте не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування збитків.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було частково не правильно надану оцінку дослідженим доказам, застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення частково неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо порушення строків розгляду клопотання про скасування спеціальної санкції та ухвали в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 24.05.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.