Справа № 821/3887/15-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3887/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Макогон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича, за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И Л А :

31.12.2015р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23373823 від 04.08.15.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного 14.06.07 між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» договору про надання споживчого кредиту, ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 30000 доларів США на строк по 14.05.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язання 15.05.07 сторони уклали іпотечний договір, згідно з яким позивач (іпотекодавець) передала АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателю) в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1

21.12.15 з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 04.08.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23373823, за яким відбулася державна реєстрація права власності на належну позивачу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ». У якості підстави виникнення права власності зазначено договір іпотеки від 15.05.2007 року. На думку позивача, таке рішення відповідачем прийнято з грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV, оскільки нотаріус проводить держреєстрацію права власності на нерухоме майно виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з таким нерухомим майном, чого не було здійснено відповідачем. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно не мало місця. Нотаріусом недотриманий і порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений Законом України «Про іпотеку» від 05. 06.2003. № 898-IV. Реєстраційна дія суперечить також і Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. № 1304-VІІ, оскільки квартира, яка належить позивачу, відповідає усім вимогам, які встановлені цим Законом та на неї відповідно, розповсюджується дія мораторію. Позивач на даний час проживає у вказані квартирі разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми, зазначене житло є єдиним житлом позивача. Нотаріус не вчинив дій по перевірці відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчуженою квартирою та не витребував у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину. Позивач також зазначив, що на час вчинення приватним нотаріусом Суперфін Б.М. дій по державній реєстрації квартири на неї був накладений арешт державною виконавчою службою.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що нотаріус відповідно до приписів чинного законодавства має необхідний обсяг повноважень щодо прийняття рішення про реєстрацію права власності за іпотекодержателем, оскільки ці повноваження прямо передбачені Законом № 1952-IV та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.13 № 868 (далі Порядок №-868). Правовою підставою для реєстрації права власності за іпотекодержателем є іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, що за правовою силою прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядком № 868 (пп. 1, 2 п. 46) встановлено додаткові вимоги для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, серед яких, зокрема: надання письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання такої вимоги, письмового документу про завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі. У зв'язку із переходом усіх прав та обов'язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до відповідача, який здійснює функції державного реєстратора. На виконання вимог Порядку № 868, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» надало необхідні документи, в зв'язку з чим відповідачем була вчинена нотаріальна дія посвідчення одностороннього правочину у формі заяви ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», який містить одноособове рішення про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у спосіб, погоджений сторонами в іпотечному договорі та передбачений Законом. На підставі викладеного, просив у позові відмовити.

Справу розглянуто за відсутності третьої особи ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", який не надав до суду власних пояснень з приводу пред'явлення позову.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року позов задоволений повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняту нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

14.05.07р. між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 30000 доларів США на строк по 14.05.2028р.

В забезпечення виконання зобов'язання 15.05.07р. сторони уклали іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_3 (іпотекодавець) передала АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателю) в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1 іпотечний договір посвідчений 15.05.2007р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. за реєстровим номером 2185.

Умови іпотечного договору (п. 4) передбачали звернення стягнення іпотекодержателя на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за іпотечним договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. При цьому звернення стягнення передбачалось на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Роз'яснювалось, що звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 договору та ст. 36 Закону № 898-IV.

13.02.2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (фактор) укладено договір факторингу № 2, за яким клієнт передав у власність фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату надав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (в додатку № 1 до даного договору зазначений кредитний договір, укладений з ОСОБА_3.) та договір уступки права вимоги, за яким цедент (ПАТ «УкрСиббанк») передає, а цесіонарій (ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до договору. Тобто, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованості по кредитному договору від боржника, що здійснюється на підставі договору факторингу, укладеного між сторонами, одночасно відступають права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором.

ОСОБА_3 своєчасно та в повному обсязі не виконувала зобов'язання за кредитним договором. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.08.10р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05.10.2010р. (по справі № 2-2660/10) стягнуто на користь АКІБ «УкрСиббанк» з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.05.2007 у розмірі 242 890 грн. 94 коп.

На примусове виконання судового рішення Суворовським районним судом м. Херсона 10.11.2010 виданий виконавчий лист № 2-2660/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 30.09.2015р. повернув стягувачу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» виконавчий лист № 2-2660/10, виданий 10.11.2010 Суворовським районним судом м. Херсона про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кредитних коштів з посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону № 1304-VІІ.

04.08.15 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М., надійшла заява від ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної заяви 04.08.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23373823, та відбулася державна реєстрація права власності на належну позивачу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1), за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». В якості підстави виникнення права власності нотаріусом зазначений договір іпотеки від 15.06.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Воєводіною І.М.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушений порядок проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, здійснена реєстраційна дія з перевищенням наданих повноважень.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Абзацом 1 ч.1 ст. 2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу 3 ч.5 Закону № 1952-IV в редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 16 цього Закону, заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Аналіз наведених правових норм (в редакції чинної на час вчинення оспорюваної дії, а саме станом на 04.08.2015р.) дає підстав для висновку, що якщо в результаті вчинення нотаріальної дії відбувається виникнення, перехід або припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, то лише у цьому разі нотаріус, який вчинив відповідну дію, проводить державну реєстрацію цих прав.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів реєстраційної справи, підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" на об'єкт нерухомого майна - квартиру, був саме договір іпотеки від 15.05.2007, який посвідчений не відповідачем, а приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М.

Відтак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М., який не вчиняв нотаріальної дії, в результаті якої відбулося виникнення, перехід або припинення прав на квартиру АДРЕСА_1 або обтяження таких прав, не мав повноважень та права на прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на належну позивачу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Доводи апелянта - відповідача про те, що він вчинив нотаріальну дію - засвідчив справжність підпису, перевірив дієздатність та повноваження уповноваженої особи - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Івахно В.І. є безпідставними, оскільки не спростовують факту невчинення ним нотаріальної дії, в результаті якої відбулося виникнення, перехід або припинення прав на квартиру АДРЕСА_1

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критерію законності і обсягу повноважень відповідача (п.1 ч.3 ст. 2 КАС України), що цілком достатньо для його скасування.

Крім того, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Так, ч.1 ст.15 Закону № 1952-IV (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення) встановлювала, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 15 Порядку № 868 встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника , 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як встановлено судом першої інстанції, з матеріалів, наданих до суду відповідачем, на підтвердження факту наявності заборгованості позивача та її розміру стягувачем - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не було подано жодного документу, в т.ч. розрахунків заборгованості або документів щодо безспірності таких сум заборгованості та прострочення виконання зобов'язання як в цілому, так і на строк, який тягне за собою відповідне нарахування.

Частиною 1 статті 35 Закону № 898-IV встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому, суд зазначає, що згідно п. 46 вказаного Порядку № 868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги.

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано суду належних доказів повідомлення позивача з боку ТОВ "Кей-Колект" про необхідність виконання порушеного кредитного зобов'язання у не менш як у 30-денний строк та в якому містилось попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги, оскільки на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення не було запису працівника поштового зв'язку про посвідчення особи, якій вручено повідомлення, засвідченого підписом такого працівника, не зазначена конкретна дата подання (а.с.106). До того ж судом першої інстанції правильно враховані пояснення позивача, які в т.ч. викладені в позові, про неотримання нею та ненадходження за її адресою письмових вимог від іпотекодержателя.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем в порушення п.15 Порядку № 868 не враховано існування станом на 04.08.15 накладеного ВДВС арешту на спірну квартиру, на виконання судового рішення, про який нотаріус мав довідатись з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (зареєстрованого 05.03.2015). За змістом статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV арешт майна полягає у обмеженні розпорядження, володіння і користування майном(а.с.34-36). Тому наявність в записі про арешт майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки такий арешт не буде зняте.

Доводи апелянта - відповідача про те, що ТОВ "Кей-Колект" володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо спірного майна, а тому накладений державним виконавцем арешт на вказане майно не забезпечує виконання судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ та відкрито виконавче провадження, не спростовує висновків суду. Судова колегія наголошує, що відповідно до п. 15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор зобов'язаний встановити в т.ч. наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону, незалежно від наявності у заявника переважного права на отримання задоволення своїх вимог за рахунок арештованого майна.

Жодний довід апелянтів не спростовує правильність вказаних висновків суду, кожного з яких достатньо для задоволення позову.

Судова колегія, приходячи до висновку про необґрунтованість доводів апелянтів, також враховує результати перевірки Міністерства юстиції України, проведеної за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на дії приватного нотаріуса Суперфіна Б.М., які викладені у листі від 03.02.2016р. № 3414/Ш-76/13.

Так, Мінюст підтвердив факти відсутності у приватного нотаріуса Суперфіна Б.М. повноважень на проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ "Кей-Колект", а також зазначив про вчинення нотаріальної дії в порушення п.71 Порядку № 868, яка здійснена без зняття заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян