Справа № 2а/273/12/1201
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/800/7383/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 30.11.2012р. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження УПФУ в м.Алчевську Луганської області від 13.04.2012р. про перерахунок пенсії з 01.01.2012р. та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату основного розміру пенсії з 01.01.2012р. виходячи з заробітної плати за вересень 1986 року з врахуванням довідки про заробітну плату від 17.04.2000р., виданої ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15», в розмірі 1642,36 радянських рублів (0,01642 грн.), але не менше 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з того, що мінімальна пенсія за віком, що складає не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом в місяці, за який нараховується зазначена основна пенсія.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 30.11.2012р. позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволено частково.

Визнанно протиправним та скасовано розпорядження УПФУ в м.Алчевську Луганської області від 13.04.2012р. про перерахунок позивачу пенсії з 01.01.2012р., виходячи із розміру його заробітної плати за вересень 1986 року у розмірі 350 радянських рублів та без врахування його заробітної плати, розрахованої відповідно до довідки про його заробітну плату від 17.04.2000р., виданої ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15».

Зобов'язано УПФУ в м.Алчевську Луганської області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивача з 01.01.2012р., виходячи з його заробітної плати за вересень 1986 року, розрахованої відповідно до довідки про його заробітну плату від 17.04.2000р., виданої ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності.

Розпорядженням УПФУ в м.Алчевську Луганської області від 13.04.2012р. розмір пенсії позивача з 01.01.2012р. зменшений і визначений без врахування довідки про його заробітну плату від 17.04.2000р., виданої ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15», оскільки вона є фіктивною.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не врахував при перерахунку пенсії позивача довідку ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15» про заробітну плату позивача у вересні 1986 року, оскільки недійсність вказаної довідки не підтверджена документально.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що відповідач протиправно не врахував при перерахунку пенсії позивачу довідку ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15» про його заробітну плату у вересні 1986 року, оскільки відповідно до матеріалів справи позивач працював у вказаний період у ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15», саме з цього підприємтсва він був направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, саме на цьому підприємстві він працював в подальшому.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, але не менше 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з того, що мінімальна пенсія за віком, що складає не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, апеляційний суд виходив з того, що підстави для такого перерахунку відсутні, оскільки з 23.07.2011р. положення статей 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки недійсність довідки ВАТ «Волзький підшипниковий завод №15» про заробітну плату позивача у вересні 1986 встановлено не було, відповідач протиправно не врахував її при перерахунку пенсії позивачу, а тому апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник