Справа № 818/19/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 р.Справа № 818/19/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. по справі № 818/19/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області № від 09 листопада 2015 року про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 46604 грн. 00 коп. та № від 14 січня 2016 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима" суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 333577 грн. 50 коп.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що вважає рішення податкового органу протиправними, оскільки висновки про порушення податкового законодавства позивачем при здійсненні господарських операцій із вказаними контрагентами ґрунтуються лише на даних інформаційнних баз та податкової інформації в аналітичних системах Податкового блоку. Проте, реальність господарських операцій, що ставиться відповідачем під сумнів, підтверджується первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які надавалися на перевірку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима" задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, п. 198.1 ст. 198 ПК України, ст. 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в жовтні 2015 року Державною податковою інспекцією у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Пром Оптима» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарських операціях з ТОВ ФК «Сінтез», за березень 2015 року, ТОВ «ТД Агроімпорт», ТОВ «ВВМ Трейдінг» за квітень-травень 2015 року, ТОВ «Оптова база «Чай - Агропродукт» за травень 2015 року, про що 26.10.2015 складений акт № 2807/2207/37845991/244 (а.с.9-29).

За наслідками перевірки винесені податкові повідомлення рішення № від 09 листопада 2015 року про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром-Оптима" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 46604,00 грн., та № від 09 листопада 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 400293,00 грн. ( а.с. 30,31).

Як вбачається із акту перевірки контролюючим органом поставлені під сумнів господарські операції між позивачем та ТОВ ФК «Сінтез» за березень 2015 року, ТОВ «ТД Агроімпорт», ТОВ «ВВМ Трейдінг» за квітень-травень 2015 року, ТОВ «Оптова база «Чай - Агропродукт» за травень 2015 року по придбанню товару. На думку відповідача ці операції не відбувалися, а тому позивачем протиправно віднесено до складу податкового кредиту суму сплаченого в ціні товару податку на додану вартість. Такий висновок ґрунтується на даних інформаційнних баз та податкової інформації в аналітичних системах Податкового блоку.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до ДПІ у м. Суми ГУ ДФС у Сумській області.

Рішенням ДПІ у м. Суми ГУ ДФС у Сумській області № 16193/10/18-28-10-04-04-314/333ск від 23.12.2015 р. про результати розгляду первинної скарги, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 09.11.2015 р. № скасовано в частині застосованої штрафної санкції в сумі 66715,50 грн.; податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 09.11.2015 року № залишено без змін /а.с. 37-40/. На підставі зазначеного рішення, ДПІ у м. Суми ГУ ДФС у Сумській області винесено нове податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 333577,5 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем цілком правомірно сформовано податковий кредит по господарських відносинах із зазначеними вище контрагентами, тому доводи податкового органу не заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, в ході розгляду справи встановлено, що на виконання умов Договору поставки №1703/01-2015 від 17 березня 2015 року /а.с.45/ ТОВ ФК «Сінтез» в березні 2015 року відвантажило товар на загальну суму 64900 грн. (в тому числі ПДВ 10816,67 грн.,) який позивачем оплачений та використаний у власній господарській діяльності шляхом реалізації іншому суб'єкту господарювання. Зазначене підтверджується податковою накладною, видатковими накладними, платіжним дорученням /а.с. 46-59/.

Також між позивачем та ТОВ «ВВМ Трейдінг» були укладені договори № 0304-2015-01 від 03.04.2015 на поставку сировини для виробництва комбікормів - макухи соняшникової та №2505-2015-Ц від 25.05.2015 на поставку цегли /а.с. 61, 84-86/.

На виконання умов цих договорів ТОВ «ВВМ Трейдінг» в квітні, травні 2015 року відвантажило позивачу товар на загальну суму 807892 грн. ( в тому числі ПДВ 134649), зокрема в квітні 2015 року макуху на суму 697900 грн., в травні 2015 року цеглу на суму 109992,00 грн. Зазначений товар позивачем оплачений та використаний у власній господарській діяльності шляхом реалізації іншому суб'єкту господарювання, що підтверджується видатковими накладними, платіжними дорученнями (а.с.62, 63, 64-82, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94-107).

22.05.2015 між позивачем і ТОВ «Оптова база «Чай - Агропродукт» укладений договір № 2205-01 на поставку сировини для виробництва комбікормів - макухи соняшникової (а.с.109-111), на виконання якого в травні 2015 року позивач отримав товар на загальну суму 1008000 ( в тому числі ПДВ 168000 грн.), оплативши його та використавши у власній господарській діяльності шляхом реалізації іншому суб'єкту господарювання ( а.с. 112, 113, 114-120, 121-122).

Податкові накладні у всіх випадках зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що зазначив і відповідач в акті перевірки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Правова підстава для податкового обліку відповідної операції передбачена ст. 44 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1, статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Положеннями ст. 198 Податкового кодексу України визначено порядок формування податкового кредиту по податку на додану вартість. В п. 198.1 (а) ПК України зазначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( в тому числі в разі їх вивезення на митну територію України) та послуги. В п. 198.2 ПК зазначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Згідно п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України у разі коли на момент перевірки платника податку суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними. Інших підстав для не включення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту податковим законодавством не передбачено.

Водночас дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків, а так само і відсутність за місцем реєстрації, тим більше у ланцюгу постачальників, сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети, яка зі змісту положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Також, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти -відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим. Отже, платник податків не несе відповідальності за своїх контрагентів. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами з посиланням на відсутність товаро-транспортних накладних, оскільки сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відсутність товарно-транспортних накладних також не є підставою для беззаперечного висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту з ПДВ, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки, які були укладені позивачем з його контрагентами.

Законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.

Законом України «Про автомобільний транспорт» визначені засади організації та діяльності автомобільного транспорту, у відповідності до статті 48, якій визначений перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, частина 2 вказаної норми Закону встановлює, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевезення документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом водіями може використовуватися, як товарно-транспортна накладна так і інший визначений законодавством документ, використання якого може здійснюватися як поряд з товарно-транспортною накладною, так і без неї.

Наявність у позивача видаткових та податкових накладних на поставлений товар є документальним підтвердженням відвантаження позивачу постачальниками придбаних матеріальних цінностей. Наявність видаткових накладних, в сукупності з іншими документами підтверджує факти поставок товарів та послуг позивачу.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по господарських відносинах із зазначеними вище контрагентами, тому доводи податкового органу не заслуговують на увагу, а отже вимоги позивача про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі № 818/19/16 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Вирішуючи питання щодо судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області не звільнена від сплати судового збору, в тому числі при поданні апеляційної скарги, а тому зобов'язана була при такому зверненні сплатити судовий збір.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційної інстанції від 25.04.2016 року, після залишення апеляційної скарги без руху, в зв'язку з не сплатою судового збору у розмірі 6273 грн. 00 коп. з наданням строку для усунення недоліків, та звернення із клопотанням апелянта про відстрочення такої сплати, Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 6273 грн. 00 коп. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. по справі № 818/19/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області судовий збір у розмірі 6273 (шість тисяч двісті сімдесят три) гривень 00 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2016 р.