Справа № 809/3512/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р. Справа № 876/11173/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Обрізка І.М., Левицької Н.Г.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенка Костянтина Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенка Костянтина Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дії щодо невиплати всієї суми коштів, зобов'язання до вчинення дій, оскільки відповідачем в порушення вимог чинного законодавства України не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, внесених ним на депозит у ПАТ "Міський комерційний банк", за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову суду оскаржив позивач, просить скасувати дану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.02.2014 року позивач уклав договір строкового банківського вкладу «Ваш стабільний» за № 2630/63/159444 з ПАТ «Міський комерційний банк». За договором позивач здійснив вклад в іноземній валюті в сумі 3500 доларів США на 89 днів під 10,2% річних, що підтверджується квитанцією від 18.02.2014 року.

Проте постановою правління Національного Банку України № 732 від 20.11.2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

Постановою правління Національного Банку України № 187 від 19.03.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» та розпочато процедуру ліквідації цієї банківської установи.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноваженою особою фонду Тимошенка К.В.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року, яке набрало законної сили 03.03.2015 року вирішено стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором № 2630/63/159444 банківського вкладу «Ваш стабільний» від 18.02.2014 року в розмірі 3587,04 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 10.02.2015 року 89102,07 грн, та 1000 грн. моральної шкоди.

23.02.2015 року ОСОБА_2 згідно заяви на видачу готівки № 5 філією Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», виплачено 54009,82 грн в рахунок повернення банківського вкладу за договором банківського вкладу № 2630/63/159444 від 18.02.2014 року, укладеного з ПАТ «Міський комерційний банк».

02.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи на ліквідація ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. з заявою про визнання його кредитором банку та включенням позивача до переліку списку кредиторських вимог ПАТ «Міський комерційний банк» щодо виплати залишку грошового вкладу на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року в сумі 35092,25 грн та виплати моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників в повній сумі відшкодування, що подаються для відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року у справі № 344/8400/14-ц набув статусу кредитора ПАТ «Міський комерційний банк» та має право на акцептування уповноваженою особою на ліквідацію цієї банківської установи його вимог по договору строкового банківського вкладу № 2630/63/159444 від 18.02.2014 року в сумі 35092,25 грн. та 1000 грн. моральної шкоди.

При цьому у відповідачів відсутні повноваження на включення суми 35092,25 грн. до переліку та загального реєстру вкладників ПАТ «Міський комерційний банк» та їх виплату в процедурі, передбаченій статтями 26, 27 Закону № 4452, оскільки такі зобов'язання перед позивачем щодо виплати суми вкладу по договору строкового банківського вкладу № 2630/63/159444 від 18.02.2014 року підлягають розгляду в порядку, встановленому статями 48-52 вказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі відповідають матеріалам справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами регламентуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI , Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 р. за № 1548/21860.

Метою цього Закону №4452-УІ є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону № 4452, Фонд гарантування вкладів (надалі - Фонд) гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 4452, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Сторона позивача не спростовує жодними доказами тієї обставини, що процедура тимчасової адміністрації та виведення Фондом банку з ринку розпочата 20.11.2014 року, сума банківського вкладу з нарахованими відсотками за його користуванням за договором № 2630/63/159444 на вказаний день становила 3564 доларів США, а тому позивачу визначено до відшкодування суму вкладу в розмірі 54009,82 грн в розрахунку за курсом НБУ станом на цей день (15,1461 грн за 1 долар США), яку виплачено ОСОБА_2 23.02.2015 року.

Звертаючи увагу на рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року, яке набрало законної сили 03.03.2015 року, необхідно вказати, що вимога позивача до уповноваженої особи на ліквідація ПАТ «Міський комерційний банк» на включення до переліку списку кредиторських вимог ПАТ «Міський комерційний банк» щодо виплати залишку грошового вкладу на виконання рішення суду від 10.02.2015 року в сумі 35092,25 грн та виплати моральної шкоди в сумі 1000 грн правомірно відхилена відповідачем, оскільки позивач має лише право на акцептування наведеної суми уповноваженою особою на ліквідацію цієї банківської установи і це визначено такими положеннями Закону №4452.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону 4452, Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 4452, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частинами 2, 3 та 4 статті 49 Закону № 4452, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Абзацом 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що у відповідачів відсутні повноваження на включення суми 35092,25 грн. до переліку та загального реєстру вкладників ПАТ «Міський комерційний банк» та їх виплату в процедурі, передбаченій статтями 26, 27 Закону № 4452,

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції не викликають сумнівів щодо їх правильності, судове рішення прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015р. у справі №809/3512/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 24.05.2016р.