Справа № 2а-1041/10/1170
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

10 листопада 2010 року Справа № 2а-1041/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: судді Л.І. Хилько

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобовязання виплатити допомогу, -

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про про визнання протиправними дій та зобов'язання виплатити допомогу у зв'язку з виходом на пенсію у розмірі 9820,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач) про визнання дій відповідача щодо невиплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів у звязку з виходом на пенсію протиправними та зобовязання позивача виплатити грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію у розмірі 9820,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.12.2009 р. був звільнений з державної служби у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи за станом здоровя, а 28.12.2009 р. вийшов на пенсію за віком відповідно до ст.21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку».

Право на виплату грошової допомоги, на думку відповідача, визначено ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу»і при цьому необхідними умовами для виплати грошової допомоги є тільки: вихід на пенсію та стаж державної служби не менше 10 років. Посилання ж відповідача на статті Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у наказі про звільнення, позивач не вважає необхідною умовою для виплати вищеназваної грошової допомоги.

Зважаючи на те, що стаж державної служби позивача становить більше 10 років, він вважає відмову відповідача у виплаті грошової допомоги в розмірі 10-місячних посадових окладів безпідставною та такою що порушує його права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що позивач був звільнений з роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП України на підставі довідки ЛКК Кіровоградської 5-ої міської поліклініки від 22.12.2009 р № 192, погодження профспілкового комітету апарату головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.12.2009 р. № 19. з виплатою грошової компенсації відповідно до ст.44 КЗпП України і тому відсутні правові підстави для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10-ти посадових окладів.

Згідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 р. справа розглядається в порядку письмового провадження (а.с.178).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу №30-0 від 01.12.1999 р прийнята на посаду головного спеціаліста відділу Кіровоградського обласного управління Пенсійного фонду України з присвоєнням їй рангу державного службовця (а.с. 73). 01.12.1999 р. ОСОБА_1 прийнята присяга державного службовця (а.с. 74) та до моменту звільнення вона працювала на різних посадах державного службовця в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області діє на підставі постанови Правління пенсійного фонду України від 27.06.2002 року № 11- 2 «Про утворення головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі»(а.с.38-40).

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як було встановлено у судових засіданнях, ОСОБА_1 усно звернулася до кадрової служби відповідача та повідомила про можливе звільнення з займаної посади внаслідок стану здоровя, який може перешкоджати виконуваній роботі.

У звязку з зазначеним зверненням відповідач звернувся до лікувального закладу з проханням надати медичний висновок про стан здоровя позивача. На лист відповідача від 21.12.2009 р. за № 6330/10-15 до 5-ої міської поліклініки, щодо медичного висновку про стан здоровя ОСОБА_1 - ОСОБА_1 надано відповідну довідку від 22.12.2009 року за № 1922 про неможливість виконувати роботу на займаній посаді.(а.с.111-112).

Відповідно до вимог п.2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідачем проведений відповідний аналіз по наявності вакантних штатних одиниць, з метою переведення позивача на роботу, яка відповідає її стану здоровя, про що свідчать відповідні службові записки (а.с. 114-117),та зроблено висновок, що запропонувати ОСОБА_2 іншу роботу, яка б відповідала рішенню лікарської консультативної комісії, немає можливості.

У звязку неможливістю запропонувати ОСОБА_1 іншу легшу роботу або іншу вакантну посаду в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яка за умовами та характером праці відповідала б висновкам лікарської консультативної комісії та згідно звернення відповідача до Профспілкового комітету працівників апарату головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області останнім надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за станом здоровя відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України, про що свідчить протокол № 19 засідання профспілкового комітету працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.12.2009 року(а.с.119-121).

На підставі наказу відповідача № 223-0 від 25.12.2009р. позивач був звільнений з посади головного спеціаліста з діловодства відділу загального діловодства та по роботі із зверненням громадян управління за станом здоровя відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку (а.с.110).

Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Дана вихідна допомога, передбачена ст. 44 КЗпП України, була нарахована ОСОБА_1 та виплачена, що підтверджується розрахунковим листом за грудень 2009 р.(а.с11).

Правовою підставою виходу на пенсію державного службовця є, зокрема, п. 3 ст. 30 Закону України «Про державну службу», а саме: досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби.

З жодних наявних у матеріалах справи доказів, не вбачається бажання позивача звільнитись за п. 3 ст. 30 Закону України «Про державну службу», а саме: досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби. Наявний тільки медичний висновок про стан здоровя ОСОБА_1 про неможливість виконувати роботу на займаній посаді.

ОСОБА_3 праці та соціальної політики України від 25.08.2010 року № 673/13/155-10 (а.с. 151-152) позивачеві надано розяснення щодо гарантування особі права на достроковий вихід на пенсію та отримання грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів при наявності стажу державної служби 10 років.

Виходячи з зазначеного розяснення - особа, яка претендує на достроковий вихід на пенсію та отримання грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів при наявності стажу державної служби 10 років повинна була звернутись до роботодавця для надання їй таких соціальних гарантій.

Заяви позивача про виплату грошової допомоги відповідно до Закону України «Про державну службу», або іншої інформації про достроковий вихід на пенсію ОСОБА_1, на момент вирішення питання про звільнення з займаної посади - у відповідача не було, а була тільки довідка про стан здоровя позивача.

Така заява про виплату грошової допомоги відповідно до Закону України «Про державну службу»була написана позивачем лише 11.01.2010 року (а.с. 53)

Тобто, на момент припинення трудових відносин позивача з державним службовцем ОСОБА_1, відповідно до п.2ст.40 КЗпП України, у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, станом на 25.12.2009 року, у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області були відсутні правові підстави для нарахування та виплати йому грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у спосіб та межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог діючого законодавства і за наведених обставин, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами і тому не підлягають до задоволенню.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві не наведено обставини, які б підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем не підтверджують обставини, на які позивач посилається, та їх обґрунтування.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94,158163, 254 -256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_4