Справа № 822/64/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/64/16

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

17 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Прокуратури Хмельницької області (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача: Львівська конкурсна комісія проведення відкритого чотирирівневого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - треті особи 1,2,3,4) про скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати: наказ прокурора Хмельницької області від 09.12.2015 року № 1510к щодо призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника курівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури; наказ в.о. прокурора Хмельницької області від 14.12.2015 року № 1725к щодо призначення ОСОБА_4 на посаду заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури; наказ прокурора Хмельницької області від 15.12.2015 року № 1730к щодо призначення ОСОБА_5 на посаду заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь у конкурсі на зайняття адміністративних посад у Кам'янець-Подільській місцевій прокуратурі.

За результатами чотирирівневого відкритого конкурсу Львівською конкурсною комісією був затверджений рейтинговій список на зайняття адміністративних посад у Кам'янець-Подільській місцевій прокуратурі, в якому позивач був на першому місці, що підтверджується протоколом засідання Львівської конкурсної комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах та був рекомендований на зайняття адміністративної посади.

Наказом прокурора Хмельницької області від 09.12.2015 року №1510к призначено ОСОБА_3 на посаду першого заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури.

Наказом в.о. прокурора Хмельницької області від 14.12.2015 року № 1725к призначено ОСОБА_4 на посаду заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури.

Наказом прокурора Хмельницької області від 15.12.2015 року № 1730к призначено ОСОБА_5 на посаду заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури.

Позивач вважає, що відповідач при призначені кандидатів на адміністративні посади до Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури не взяв до уваги результати конкурсу та позивача не було призначено на адміністративну посаду, а було призначено осіб, які були нижче за рейтингом ніж позивач, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази відповідач видав на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Крім того, суд першої інстанції вказує, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру, а в позові, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, заявлено три вимоги немайнового характеру, тому з позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає висновок суду першої інстанції по суті спору вірним, та не погоджується щодо вирішення питання розподілу судових витрат з таких підстав.

Відповідно до п.п. 13, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про прокуратуру" адміністративними посадами у Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах (крім посад, зазначених у частинах другій і третій цієї статті) є посади: заступника керівника місцевої прокуратури; керівника підрозділу місцевої прокуратури; заступника керівника підрозділу місцевої прокуратури.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про прокуратуру" керівник регіональної прокуратури наділений повноваженнями щодо призначення на адміністративні посади та звільнення з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом.

Згідно із п. 13.1 Порядку проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, затвердженого наказом Генерального прокурора України №98 від 20.07.2015р. (далі - Порядок №98), відібрані комісією три кандидати на кожну посаду керівника місцевої прокуратури подаються на розгляд Генеральному прокурору України, а на посади їх перших заступників та заступників - керівнику відповідної регіональної прокуратури.

Згідно п. 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" при призначенні на адміністративні посади, передбачені пунктами 11, 12, 13 частини першої статті 39 цього Закону, обов'язкового врахування потребують професійні, морально-ділові якості, управлінсько-організаторські здібності кандидата, а також наявність у нього стажу роботи на посаді прокурора не менше трьох років або в галузі права - не менше п'яти років.

Враховуючи вказані положення законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності у керівника регіональної прокуратури повноважень щодо самостійного визначення з оцінкою кандидата, його професійними, морально-діловими якостями, управлінськими здібностями для призначення на посаду першого заступника та заступника керівника місцевої прокуратури із числа визначених конкурсною комісією.

Отже, повноваження керівника регіональної прокуратури при призначенні на посаду першого заступника та заступника керівника місцевої прокуратури є дискреційними, тобто такими, які надають певний ступінь свободи посадовій особі при прийняті рішення, коли у межах, які визначені законом, має можливість самостійно вибрати один із кількох варіантів рішення. Тому оскаржувані накази видані відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірні накази відповідач видав на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Однак вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив помилку.

Зокрема суд першої інстанції вказав, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру, а в позові, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, заявлено три вимоги немайнового характеру, тому, суд дійшов висновку, що з позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу на такі обставини.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах ( п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України).

ОСОБА_2 подано адміністративний позов про захист, порушеного на думку позивача оскаржуваними наказами, права на зайняття адміністративної посади в Кам'янець-Подільській місцевій прокуратурі. Позивач міг претендувати на кожну з трьох адміністративних посад, на які призначено інших кандидатів на підставі оскаржуваних наказів. Тобто, позивач з метою захисту вказаного права звернувся до суду із вимогою про скасування всіх наказів про призначення на адміністративні посади в Кам'янець-Подільській місцевій прокуратурі, яка в рамках даного спору з урахуванням Закону України "Про судовий збір" є однією вимогою немайного характеру.

Колегія суддів звертає увагу, що при поданні позову ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, враховуючи, що в позові заявлено одну вимогу немайнового характеру, а суд першої інстанції відкрив провадження у справі.

У зв'язку із поданням позивачем заяви від 29.02.2016р. (а.с.106), суд першої інстанції вважає, що позивач змінив позовні вимоги, збільшивши їх на ще дві вимоги немайнового характеру.

Водночас, в заяві від 29.02.2016р. позивач уточнив реквізити оскаржуваних наказів та не заявив нових позовних вимог. За змістом заява позивача від 29.02.2016р. є заявою про уточнення позовних вимог, а не заявою про їх збільшення.

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, отже відсутня необхідність стягнення з позивача судового збору ще за дві вимоги немайнового характеру.

При цьому суд першої інстанції при відкритті провадження в адміністративній справі, а також при прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, не використав процесуальний механізм передбачений ст. 108 КАС України, тобто не залишив позовну заяву без руху, з тих причин що позивачем не сплачено судовий збір в належному розмірі. А фактично на власний розсуд достягнув суму не сплаченого (на думку суду) судового збору. Однак порядок достягнення суми несплаченого судового збору під час прийняття судового рішення не передбачений ні КАС України, ні Законом України «Про судовий збір». Тобто виходячи із положень КАС України, судовий збір повинен бути сплачений в належному розмірі при поданні адміністративного позову, або стягується відповідно до судового рішення у справі, якщо його оплату розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі (ст. 88 КАС України). В свою чергу стягнення судового збору в більшому розмірі, поза вказаним процесуальними механізмами, слід розцінювати як порушення принципу диспозитивності закріпленому в ч. 3 ст. 11 КАС України відповідно до якої кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. На аналогічну правову позицію вказав ВАС України в рішенні від 17.10.2013 по справі К/800/4249/13.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є частково незаконним, так як прийняте з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання розподілу судових витрат, постанову суду першої інстанції належить скасувати частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні адміністративного позову не скасовано (позовна вимога не задоволена) то у суду відсутні підстави для стягнення на користь позивача судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Хмельницької області про скасування наказів скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судового збору в розмірі 1102,40 грн. в дохід Державного бюджету України.

В іншій частині постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.