Справа № 826/15620/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Коротких А.Ю.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренопласт» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання нечинним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренопласт» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання нечинним та скасування наказу № 29-Л від 23 серпня 2013 року про анулювання ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - необов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30 липня 2013 року головними державними інспекторами відділу дозвільних процедур та ліцензування будівельної діяльності інспекції ДАБК у Волинській області Шумом В.М. та Сербіним В.Д. складено акт планової перевірки додержання позивачем Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури № 37, згідно з висновками якого запропоновано анулювати видану позивачу ліцензію на провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури серії АЕ № 182941.

Також, 07 серпня 2013 року інспекторами складено акт про відмову суб'єкта господарської діяльності у проведенні перевірки № 1, згідно з яким позивачем відмовлено у проведенні перевірки, а саме: ненадані документи, у відповідності з якими встановлюється фактичний стан додержання ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Згідно з витягом з протоколу № 15 засідання ліцензійної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 16 серпня 2013 року, вирішено за результатами розгляду планових та позапланових перевірок додержання ліцензійних умов прийняти висновок відповідно до розділу Г додатку протоколу засідання Ліцензійної комісії про анулювання ліцензій, у тому числі, ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941.

23 серпня 2013 року відповідачем прийнято наказ № 29-Л, яким, зокрема, анульовано видану позивачу ліцензію серії АЕ № 182941 на підставі абз. 12 п. 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури (акт № 1 від 07 серпня 2013 року).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням в частині анулювання ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Органом ліцензування є орган державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з п.п. 2, 3 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1396 від 05 грудня 2007 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), юридична особа та фізична особа (підприємець) - суб'єкти господарської діяльності (далі - суб'єкти будівельної діяльності), що мають намір провадити будівельну діяльність, повинні отримати ліцензію згідно з цим Порядком.

Ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування).

Кваліфікаційні, організаційні та інші вимоги щодо провадження господарської діяльності у будівництві встановлюються ліцензійними умовами провадження такої діяльності, які затверджуються в установленому законодавством порядку.

При органі ліцензування утворюється ліцензійна комісія, що діє на підставі положення, затвердженого в установленому порядку Мінрегіонбудом.

Відповідно до п. 20 вказаного Порядку, орган ліцензування має право: анулювати видану ліцензію; зупинити дію ліцензії; прийняти рішення про усунення суб'єктом будівельної діяльності порушень, пов'язаних з додержанням ліцензійних умов провадження будівельної діяльності.

Згідно з абз. 12 п. 21, п. 23 вказаного Порядку, підставами для анулювання ліцензії є акт про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

Прийняття рішень органом ліцензування про зупинення та анулювання ліцензії здійснюється за результатами розгляду зазначених питань на засіданні ліцензійної комісії.

Про зупинення дії або анулювання ліцензії орган ліцензування інформує органи державної податкової служби за місцем реєстрації суб'єкта будівельної діяльності та його відокремлених структурних підрозділів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем вирішено анулювати видану позивачу ліцензію серії АЕ № 182941 на підставі абз. 12 п. 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури (акт № 1 від 07 серпня 2013 року).

Водночас, колегія суддів зазначає, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року, у справі № 803/1876/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренопласт» до головних державних інспекторів відділу дозвільних процедур та ліцензування будівельної діяльності інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Шума В.М. та Сербіна В.Д. про визнання неправомірними дій, позов задоволено, визнано неправомірними дії головних державних інспекторів відділу дозвільних процедур та ліцензування будівельної діяльності інспекції ДАБК у Волинській області Шума В.М. та Сербіна В.Д. по проведенню перевірки позивача 29 липня 2013 року та складанню актів № 37 від 30 липня 2013 року та № 1 від 07 серпня 2013 року.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено у Листі Вищого адміністративного суду України № 2379/12/13-12 від 14 листопада 2012 року, наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку витягу з протоколу № 15 засідання ліцензійної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 16 серпня 2013 року, яким вирішено: за результатами розгляду планових та позапланових перевірок додержання ліцензійних умов прийняти висновок відповідно до розділу Г додатку протоколу засідання Ліцензійної комісії про анулювання ліцензій, у тому числі, ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941.

Водночас, колегія суддів вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, оскільки з оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем вирішено анулювати видану позивачу ліцензію серії АЕ № 182941 на підставі абз. 12 п. 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури (акт про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки - акт № 1 від 07 серпня 2013 року).

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі акту про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки, дії по складанню якого у судовому порядку визнані протиправними, то наказ № 29-Л від 23 серпня 2013 року в частині анулювання ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941 відповідачем прийнято протиправно.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не доведено обґрунтованості свого рішення № 29-Л від 23 серпня 2013 року в частині анулювання ліцензії ТОВ «Ренопласт» серії АЕ № 182941.

Крім того, на спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, відповідач, який ці обставини заперечує, не надав до суду належні та допустимі докази.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренопласт» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання нечинним та скасування рішення є обґрунтованими та засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Коротких А. Ю.