Справа № 2а-14351/09/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2010 року < Час проголошення > № 2а-14351/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Венгер А.В., вирішив адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК"
довідділу державної виконавчої служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим
провизнання протиправною та скасування постанови від 21.10.2009 р. та зобов'язання вчинити певні дії

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.10.2009 р. та зобов'язання повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що Відповідач неправильно розтлумачив положення Закону "Про виконавче провадження", тим самим неправомірно відмовив у повторному відкритті виконавчого провадження.

Відповідач не забезпечив явку своїх представників у судове засідання, про дату, час та місце якого був повідомлений належним чином. Натомість надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника. Крім того, Відповідачем були надіслані заперечення, у яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829 та за заявою Позивача від 05.08.2008 р. Відповідачем постановою від 14.08.2008 р. відкрито виконавче провадження.

На адресу Позивача 30.06.2009 р. направлена пропозиція про залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. Позивач, відреагувавши на пропозицію, надіслав відповідно до пункту 9 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" вимогу від 10.07.2009 р. №84696/38 про повернення виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829 у зв'язку з чим зазначений виконавчий документ повернутий на адресу Позивача постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2009 р.

Позивачем 13.10.2009 р. було повторно надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Відповідачем винесена постанова від 21.10.2009 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження на тій підставі, що виконавче провадження може бути поновлене у випадку визнання судом постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу незаконною або у випадку скасування даної постанови начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, як вже зазначалось, слугував пункт 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV (далі - Закон), за яким державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

У запереченнях Відповідач зазначив, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням частини першої статті 38 та статті 40 Закону.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Водночас статтею 40 Закону встановлено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, за письмовою заявою стягувача (пункт 1 частини першої). За змістом частини п'ятої статті 40 Закону повернення виконавчого документа стягувачеві з вказаної підстави позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закон.

Постановою від 22.07.2009 р. виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону у зв'язку з письмовою вимогою стягувача, а постановою від 21.10.2009 р. відмовлено у відкриття провадження відповідно до пункту 7 частини першої статті 26 Закону. Відтак посилання Відповідача на статтю 40 Закону є необґрунтованим.

Аналіз наведених норм Закону з урахуванням фактичних обставин щодо причин закінчення виконавчого провадження (неможливість реалізації майна), дає підстави дійти висновку, що повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону не позбавляє права повторного його пред'явлення до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 зазначеного Закону. Тому постанова Відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону є необґрунтованою, прийнятою без врахування усіх обставин, що мали значення для її прийняття.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

У судовому засіданні було встановлено, що виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829 відповідає вимогам закону.

Також не пропущено Позивачем строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829 вчинений 04.08.2008 р., набрав чинності з дня його вчинення, строк пред'явлення до виконання -один рік.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, в тому числі, пред'явленням виконавчого документа до виконання (пункт "а"). Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу (частина третя). Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса Позивачеві повернуто постановою від 04.09.2009 р., а повторно його пред'явлено до виконання 13.10.2009 р., відповідно Позивачем не пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим від 21.10.2009 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 04.08.2008 р. №3829.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" 3,40 грн. судових витрат з Державного бюджету України.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Донець