Справа № П/811/3117/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року справа №П/811/3117/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» (далі - Товариство) до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулось до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 вересня 2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 190577 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів поставки з ТОВ «Алмір» (далі - Товариство 2) та ТОВ «Сайвена» (далі - Товариство 3) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову.

Пояснив, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акт та податкова інформація про проведення перевірок діяльності цих контрагентів.

23 травня 2016 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 8 а.с.156).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 02 лютого 2012 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 1 а.с.53-54).

Упродовж лютого 2015 року Товариство 2 поставило Товариству бензин на суму 116341,36 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 19390,23 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові, видаткові накладні від 11-12, 16 лютого 2015 року (Том 1 а.с.63-65).

Відповідно до змісту договору місцем поставки є склад покупця.

Перевезення товару здійснювалось ТОВ «ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс» (далі - Товариство 4) відповідно до змісту товарно-транспортної накладної (Том 1 а.с.66).

Разом з товаром Товариством 2 передало Товариству сертифікат відповідності та паспорт якості бензину (Том 1 а.с.67-68).

Товариство розрахувалось з Товариством 2 за товар у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученням банківських установ (Том 1 а.с.56, 58, 60, 62).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість.

26 червня 2013 року Товариство (покупець) та Товариство 3 (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 1 а.с.81-82).

Упродовж квітня 2015 року Товариство 3 поставило Товариству бензин на суму 1027122,50 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 171187,10 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкові, видаткові накладні від 03, 07, 21, 23, 28-29 квітня 2015 року (Том 1 а.с.85-86, 93-94, 103-104).

Відповідно до змісту договору місцем поставки є склад покупця.

Перевезення товару здійснювалось Товариством 4 відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.87, 95, 105).

Разом з товаром Товариством 3 передало Товариству сертифікати відповідності та паспорти якості бензину (том 1 а.с.88-89, 96-99, 106-107).

Товариство розрахувалось з Товариством 3 за товар у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученням банківських установ (Том 1 а.с.84, 92, 102).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість.

Згідно товарно-транспортних накладних паливо-мастильні матеріали навантажувалися за місцем знаходженням ТОВ "Еквіта" (далі - Товариство 5).

Однак, у цих накладних міститься згадка про ПАТ "Дніпронафтопродукт" (далі - Товариство 6).

Товариство 5 повідомило, що Товариство 6 використовує ємності для зберігання нафтопродуктів (Том 8 а.с.128-129).

Товариство 6 повідомило, що у лютому та квітня 2015 року зберігало нафтопродукти, які належали Товариству 2 та Товариству 4 (Том 8 а.с.143-147).

Товариство 6 визнало, що відвантажило їх зі складу Товариства 5.

З 10 по 17 серпня 2015 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Товариством 2 та Товариством 3 за квітень 2015 року (Том 1 а.с.15-51).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом вони склали акти, у яких зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акт та податкова інформація про проведення перевірок діяльності цих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2015 року, яким Товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 190577 грн. (Том 1 а.с.52).

08 липня 2015 року відповідачем складено податкову інформацію про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 2 за лютий 2015 року (Том 7 а.с.65-70).

Податкова інформація містить висновок, що Товариством 2 не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами.

28 липня 2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності Товариства 3 з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість з його контрагентом за березень, квітень 2015 року (Том 8 а.с.188-193).

Акт перевірки містить висновок, що договори, укладені Товариством 3 впродовж згаданого періоду, є недійсними (нікчемними).

За результатом проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Товариства 3 керівники податкових органів не приймали жодного рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Товариства 3 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство 2 та Товариство 3.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Товариства 2 та Товариства 3 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення з банківської установи).

Водночас, Товариство надало докази використання придбаних нафтопродуктів у сільськогосподарській діяльності.

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Товариством 2 та Товариством 3, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 03 вересня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 190577 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» судові витрати в сумі 2858,66 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей