Справа № 127/9070/16-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/9070/16-а
Провадження № 2-а/127/360/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року 17.00 год. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку пенсії за вислугу років із 01.01.2016 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести з 01.01.2016 року перерахунок пенсії з середньомісячного заробітку, визначеного в довідці прокуратури Вінницької області від 16.02.2016 року №18/59 в розмірі 84% місячного заробітку в сумі 9030,60 грн. відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру», що діяв на момент призначення пенсії. Свої вимоги мотивував тим, що із 12.09.2006 року він отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 84% середньомісячного заробітку. У 2009 році відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2008 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2009 року, відповідачем перераховувалась призначена йому пенсія відповідно до вимог закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 працівникам прокуратури підвищено заробітну плату. Отримавши відповідну довідку у прокуратурі Вінницької області від 16.02.2016 року №18/59, де позивач працював на посаді начальника відділу прокуратури області, 17.03.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Проте, згідно відповіді відповідача від 06.04.2016 року у перерахунку пенсії відмовлено з посиланням на втрату чинності нормативними актами, що передбачали перерахунок пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, а тому і звернувся до суду з даними позовом.

Відповідачем подані письмові заперечення на позов, відповідно до яких вказують, що позов задоволенню не підлягає. При цьому зазначають, що з 01 жовтня 2011 року положення ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного заробітку втратили чинність у зв'язку із внесенням змін до редакції цієї статті. З квітня 2014 року пенсії обчислювались відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в розмірі 70% середньомісячного заробітку. За вказаним законом та Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не передбачалось збереження для раніше призначених пенсій попереднього механізму обчислення їх розміру. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76 від 28.12.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», де пенсія прокурорам з 01.01.2015 року по 01.06.2015 року обраховувалась в розмірі 60 % від суми їх місячної заробітної плати. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, однак рішення щодо проведення перерахунків пенсій працівникам прокуратури на 01.06.2015 року прийнято не було. Відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалось відповідно до спеціальних законів, в тому числі до Закону України «Про прокуратуру». Відтак, з 01.06.2015 року не здійснюється ні призначення, ні перерахунки пенсій відповідно до спеціального законодавства, оскільки норми, які регулювали питання пенсійного забезпечення цієї категорії осіб скасовані, а отже відсутні правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Суд не вбачає підстав для призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та з 12.09.2006 року отримує пенсію за вислугу років в розмірі 84 % середньомісячного заробітку згідно Закону України «Про прокуратуру».

Призначена позивачу пенсія перераховувалась відповідачем на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2008 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2009 року.

24.03.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці та просив перерахувати пенсію з огляду на підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», надавши довідку прокуратури Вінницької області від 16.02.2016 року №18/59.

Листом відповідача від 06.04.2016 року №60/Т-2 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на ряд змін у законодавстві про пенсійне забезпечення прокурорів та відсутність, на даний час, законних підстав для проведення такого перерахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на момент призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч.ч 13,18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76 від 28.12.2014 року було внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та встановлено, що пенсія прокурорам і слідчим призначається в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом із тим, положення Закону України «Про прокуратуру» про підстави та порядок перерахунку пенсії не зазнали змін.

Відтак, з огляду на наведене, внесені до законодавства зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Відмовляючи позивачеві у перерахунку пенсії, відповідач посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, де зазначається, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, зокрема, і до Закону України «Про прокуратуру».

Проте, таке обґрунтування відмови у перерахунку пенсії є безпідставним, адже знову ж таки, дані положення правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Крім того, вирішуючи питання про застосування закону у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на час набрання чинності вищезазначених змін у законодавстві України, позивачу уже було призначено пенсію у розмірі 84% від заробітної плати на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому, враховуючи зміну розміру заробітної плати працівників прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, ОСОБА_1 має бути перерахована пенсія за вислугу років із застосуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії ( тобто 12.09.2006 року).

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.12.2013 року у справі №21-420а12, від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 року у справі №21-445а13.

Не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії й та обставина, що набув чинності Закон України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 № 1697-VII, з одночасною втратою дії окремих положень Закону щодо права на призначення та перерахунок пенсій, та запровадження, що з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону, що діяли станом на час призначення пенсії, оскільки інших не існує.

Суд відмічає, що на теперішній час Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, чим значно звужено конституційне право позивача на належне пенсійне забезпечення. Відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку раніше призначених працівникам прокуратури пенсії порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок. Подібна бездіяльність з боку Уряду України була предметом розгляду Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») і кваліфікована як порушення майнового інтересу заявника, передбаченого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено й у справі «Будченко проти України», в якій Суд вказав, що Уряд України повинен запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 1950 рік) визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції » Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем положень законодавства, що встановлюють порядок перерахунку пенсії працівнику прокуратури, вказаним порушено права позивача, а тому суд визнає дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії позивача в розмірі 84% місячного заробітку протиправними та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 84 % місячного заробітку з 01.01.2016 року, враховуючи положення вищевказаного закону. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задовлення вимоги про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням визначеного середньомісячного заробітку в конкретних грошових сумах, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування до пенсії замість органу, на який покладено такі повноваження, а тому такий перерахунок слід здійснити з урахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 16.02.2016 року №18/59.

Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі; якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача 275,60 грн.

Щодо допуску постанови до негайного виконання, то суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.183-2 КАС України, постанови суду з такої категорії справ не відносяться до тих, що підлягають негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.71,94, 99, 160-163,167,183-2, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років з середньомісячного заробітку, відповідно до довідки прокуратури Вінницької області від 16.02.2016 року №18/59, в розмірі 84% місячного заробітку відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії).

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 275,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання її копії .

Суддя: