Справа № 243/9954/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернишов Ю.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року справа №243/9954/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєва І.А., Жаботинська С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 р. у справі № 243/9954/15-а (головуючий І інстанції Чернишов Ю.В.) за позовом ОСОБА_2 до Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, а саме, постанови Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 24 грудня 2013 року по адміністративній справі № 253/14403/13-а, шляхом стягнення з відповідача за рахунок Державного бюджету України на її користь суми 6796 грн. (а.с.1-2).

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання постанови суду від 24 грудня 2013 року, у зв'язку з відсутністю підстав (а.с.20).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 23 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким змінити спосіб виконання рішення суду (а.с.41-42).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що помилковим є висновок суду першої інстанції, що зміна способу виконання рішення суду шляхом стягнення сум, по суті змінить рішення суду, оскільки позивач не просив змінювати суть рішення, а право на зміну способу і порядку виконання судового рішення передбачено частиною 1 статті 263 КАС України. Крім того, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не було враховано: виконання постанови від 24 грудня 2013 року у м. Горлівка зараз неможливо; зміна способу виконання надасть змогу виконати рішення суду позивача; тривале невиконання постанови призвело до порушення права позивача та міжнародних зобов'язань України, передбачених статтею Європейської Конвенції основних прав і свобод людини; не враховано позитивну судову практику зазначеної категорії справ.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивач та відповідач знаходяться на тимчасово окупованій території, а тому судові повістки про виклик до суду не надіслані вказаним адресатам, згідно з листом Укрпошти № 7 від 20 травня 2015 року № 05-01/412, за яким призупинилось приймання та пересилання поштових відправлень на адреси населених пунктів Донецької та Луганської області (а.с.65). Документи в електронному вигляді було надіслано позивачу (а.с.63).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 24 грудня 2013 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 Суд визнав неправомірними дії Центрально-міського УПСЗН Горлівської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 перерахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язав Центрально-міську УПСЗН Горлівської міської ради здійснити нарахування та виплату за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, за період з 25.05.2013 року по 24 грудня 2013 року, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.3-4)

14 квітня 2014 року на виконання зазначеної постанови суду Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області було видано виконавчий лист № 253/14403/13-а, про зобов'язання Центрально-міське УПСЗН Горлівської міської ради здійснити нарахування та виплату за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 25.05.2012 року по 23.12.2013 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно листа Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського управління юстиції у Донецькій області, за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень державним виконавцем відділу 29.04.2014 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 253/14403/13-а виданого 14.04.2014 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області (а.с.12).

05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, яка обґрунтована тим, що боржник не може здійснити безспірне списання коштів і їх перерахування у зв'язку з тим, що резолютивна частина рішення містить необхідність виконання дій зобов'язального характеру, без зазначеної конкретної суми для стягнення з Центрально-міського УПСЗН Горлівської міської ради на користь стягувача. Окрім того, органи державної влади не здійснюють свої повноваження на території м. Горлівка, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. Вважає, що рішення суду по її справі можливо виконати шляхом списання грошових коштів з Єдиного казначейського рахунку, для чого необхідно змінити порядок і спосіб виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволені заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив, з того, що зміна способу виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача сум по суті змінить рішення суду.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів зазначає, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Вказана стаття містить підстави для розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Зазначені підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин 1, 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до матеріалів справи, Центрально-міський районний суд м. Горлівки Донецької області постановою від 24 грудня 2013 року зобов'язав Центрально-міську УПСЗН Горлівської міської ради здійснити нарахування та виплату за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, за період з 25.05.2013 року по 24 грудня 2013 року, з урахуванням фактично виплачених сум, що відповідало заявленим у позові вимогам. Тобто, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену доплату до пенсії на стягнення конкретної суми цієї доплати, суд змінить постанову по суті та вийде за межі позовних вимог, вирішивши питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи.

Крім того, на виконання вказаної постанови судом було видано виконавчий лист, за яким 29.04.2014 року було відкрито виконавче провадження. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач знаходиться на території проведенням антитерористичної операції м. Горлівка. Тобто, неможливість виконання судового рішення зумовлена не його зобов'язальним характером. Зазначене не дає підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що зміна способу і порядку виконання судового рішення на підставі статті 263 КАС України не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм права містять постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року № 21-394а14, від 13 січня 2015 року № 21-604а14, від 24 березня 2016 року № 21-85а15.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі, рішення ухвалене із додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, що є підставою для залишення без змін ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 162, 184, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 р. у справі № 243/9954/15-а залишити без задоволення.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 р. у справі № 243/9954/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Е.Г. Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська