Справа № 823/4068/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/52083/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «ТС Плюс» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про скасування постанови, за касаційною скаргою ТОВ «ТС Плюс» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, -

встановив:

У грудні 2013 року ТОВ «ТС Плюс» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати недійсною постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області № 220 від 29.11.2013 про накладення стягнень.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ТС Плюс», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до направлення № 348 від 20.11.2013, на підставі наказу № 64 від 23.09.2013 про затвердження плану перевірок СПД на ІV квартал 2014 року (у зазначеному плані (філія ТОВ «ТС Плюс» маг. «Vin Time» - адреса здійснення діяльності - бул. Шевченка, 150, м. Черкаси) посадовими особами відповідача 20.11.2013 проведено планову виїзну перевірку магазину «Vin Time» філії ТОВ «ТС Плюс».

За результатом проведення складено акт № 000281 від 20.11.2013, у якому зафіксовано порушення: частини 1 статті 6, частини 3 статті 7, частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в зв'язку з реалізацією алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам нормативних документів по зовнішньому вигляду - пункти 2, 41, 42, 43, 44, 45; реалізацією продукції, строк придатності якої минув - пункти 1, 2, 3, 46, 70, 76, 77; порушення пункту 15 Правил роздрібної торгівля алкогольними напоями затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 8511 від 30.07.1996 в зв'язку з відсутністю необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - підпункти 4, 4,5 пункти 46-69, пункти 77, пункти 78-90, відсутністю документів, що забезпечують якість та безпечність продукції - пункти 27, 41, 42, 43, 44, 45.

На цій підставі відповідачем складено припис, у якому вимагалось від позивача заборонити реалізацію продукції; припинено відвантаження і реалізацію товарів, які не відповідають вимогам нормативних документів, додержання яких відповідно до законодавства є обов'язковим, до усунення порушень; зобов'язано усунути інші недоліки, зазначені в акті перевірки.

29.11.2013 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Черкаській області складено спірну у цій справі постанову № 220 від 29.11.2013, якою до ТОВ «ТС Плюс» застосовано штраф у розмірі 32039,62 грн., в зв'язку з порушенням вимог частини 1 статті 15, частини 1 статті 6, частини 3 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, є Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 26 Закону № 1023-XII, у редакції на час спірних правовідносин, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

У пунктах 1, 4 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України № 465/2011 від 13.04.2011, визначено, що Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Держспоживінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює у межах своєї компетенції державний нагляд за додержанням технічних регламентів, стандартів, норм і правил.

Згідно з вимогами частини 1 статі 6 Закону № 1023-XII продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

За змістом частини 3 статті 7 Закону № 1023-XII для продукції, споживчі властивості якої можуть з часом погіршуватися і становити небезпеку для життя, здоров'я, майна споживачів і навколишнього природного середовища, встановлюється строк придатності, який зазначається на етикетках, упаковці або в інших документах, що додаються до неї при продажу, і який вважається гарантійним строком.

Строк придатності обчислюється починаючи від дати виготовлення, яка також зазначається на етикетці або в інших документах, і визначається або часом, протягом якого товар є придатним для використання, або датою, до настання якої товар є придатним для використання.

Продаж товарів, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув, забороняється.

Право споживача на інформацію про продукцію визначено у статті 15 цього Закону, у редакції на час спірних правовідносин, за змістом якої споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Згідно з пунктом 15 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 854 від 30.07.1996, у редакції на час спірних правовідносин, не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування, з наявними ознаками бою (тріщини, сколювання шийки, пошкодження закорковування тощо), у негерметично закоркованих пляшках, з наявністю сторонніх і завислих частинок або каламуті, осаду, з простроченим терміном придатності, якщо це не передбачено стандартом.

Відповідно до пунктів 2, 7, 10 частини 1 статті 23 № 1023-XII, у редакції на час спірних правовідносин, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за:

виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів, - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

реалізацію товару, строк придатності якого минув, - у розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У додатках № 2, 7 зазначеного вище акту перевірки № 000281 міститься інформація про те, що питаннями щодо продовольчої групи товарів, які підлягали перевірці, були: продаж товарів без документів, що засвідчують якість та безпеку (без зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності та / або декларації про відповідність, висновків санітарно - епідеміологічної експертизи щодо безпечності харчових продуктів); найменування та місцезнаходження і телефон виробника, адреса потужностей (виробництва), найменування і місцезнаходження імпортера, дані про основні властивості продукції, а саме: про склад (включаючи перелік використаної в процесі їх виготовлення сировини, у тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів; наявність позначки у складі продукції генетично модифікованих компонентів, наявність на товарах, на яких строк придатності не зазначено або зазначено із порушеннями вимог нормативних документів; наявність у продажу (реалізації) товарів, які не відповідають вимогам за органолептичними показниками - а) за маркуванням; б) зі строком придатності якого минув.

Судами зазначено, що перелік питань містить нормативне обґрунтування із посиланням на нормативно - правові акти. Крім того, в детальних описах виявлених порушень є посилання на нормативно - правові акти, відтак твердження позивача щодо складеного акту, в якому не описано будь - яких порушень при наданні з реалізації продукції, та не зазначення нормативно - правових актів чи нормативних документів, вимоги яких було порушено, є безпідставними.

Також у найменуванні групи продукції була зазначена одиниця товару, його кількість та залишки. Кількість знятої з реалізації товарів обраховуються відносно кожної одиниці товару.

З урахуванням описаного суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність з боку ТОВ «ТС Плюс» правопорушень у сфері захисту прав споживачів, відповідальність за які передбачена статтею 23 Закону № 1023-XII, а відтак про законність та обґрунтованість прийняття Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Черкаській області спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ТОВ «ТС Плюс» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: