Справа № 126/3211/15-а
Суддя: Хмель Р. В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 126/3211/15-а

Провадження № 2-а/126/9/2016

"18" травня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ДПС взвод супроводження роти ДПС УДАІ в Чернігівській області про оскарження постанови про адмінправопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови серії ПС2 №418552 від 21.09.2015р., відповідач вказав, що 21.09.2015р. о 11.50 год. в м. Чернігові по пр. Перемоги ОСОБА_1 пересік перехрестя з вул. Кірпоноса на заборонений сигнал світлофору (жовтий) керуючи автобусом БАЗ А 079.14, номерний знак НОМЕР_1, чим порушив п.8.7.3. г). Однак, до постанови та протоколу не додано жодного доказу на підтвердження вини водія (відсутній запис в графі до постанови, протоколу додаються).

Так, відповідно до п.8.7.3. г) Правил дорожнього руху України, вказаного в оскарженій постанові: "Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;" Згідно з п.8.11 Правил дорожнього руху України, (затверджені Постановою від 10 жовтня 2001р. №1306) водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП України "Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів."

Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора ДПС при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права, оскільки 21.09.2015 року він дійсно рухався на автомобілі по пр. Перемога в м. Чернігові з дозволеною швидкістю, під'їжджаючи до перехрестя вул. Кірпоноса та пр. Перемоги звернув увагу на сигнал світлофора, який був зеленим, тобто дозволяв проїзд. Проїжджаючи перехрестя, знаходячись безпосередньо на перехресті за "стоп" лінією, він продовжив виконання проїзду перехрестя одночасно пересвідчившись, що не створює будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та закінчив проїзд перехрестя.

Відповідно до п. 16.8. ПДР України, Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, його дії жодним чином не порушували вимоги Правил Дорожнього руху, а навіть, якщо брати до уваги те, що маневр він закінчив на жовте світло світлофора, його дії все одно відповідали п. п. 8.10, 8.11, 16.8 Правил Дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову ПС 2 №418552 від 21.09.2015 року про накладення адміністративного стягнення у зв'язку зі скоєнням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просить слухати справу у його відсутність.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі належних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснювався у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і давши їм належну юридичну оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення із наступних підстав:

Із постанови серії ПС2 за № 418552 від 21.09.2015 року вбачається, що 221 вересня 2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 о 11-50 год. в м. Чернігів по пр. Перемоги пересік перехресті з вул. Кирпоноса на заборонений сигнал світлофору (жовтий), чим порушив п. 8.7.3. г.

Однак, дана постанова винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник , чи висловлених останнім доводів .

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови відносно позивача належним чином, відповідно до ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки викладені в ній дані не підтверджені жодним доказом, а тому постанова не може бути достатньою та об'єктивною. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, відсутні. Викладені обставини виключають наявність події та складу адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові відносно позивача.

Всупереч вимогам ст. 268 КУпАП відповідач прийняв постанову без розгляду справи, чим позбавив позивача можливості мати захисника, адвоката, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права.

В постанові не конкретизовано маневр здійснення перетину перехрестя та не вказано в який саме момент маневру на світлофорі з'явився жовтий сигнал, що може свідчити про те, що дійсно даний маневр було вчинено за обставин вказаних позивачем, що виключає наявність порушення ПДР України.

З наведених обставин суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і поновлення таких прав можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Зважуючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.158, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу Адміністративного судочинства України, і на підставі ст.ст.247,251,288,289,292,292,293 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ПС 2 №418552 від 21.09.2015 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у зв'язку зі скоєнням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу провадженням закрити.

Судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. на користь державного бюджету Бершадського району, (отримувач коштів - УДКСУ у Бершадському районі, 22030001, код ЄДРПОУ - 37908394, рахунок отримувача - 0041, банк отримувача - ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, код банку отримувача - 802015) компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі - ГУНП в Чернігівській області.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Р. В. Хмель