Справа № 212/2893/16-а
Суддя: Дехта Р. В.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2893/16-а
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

20 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Відповідача 1 Криворізької міської ради; Відповідача 2: Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; Відповідача 3: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, визнання правочину недійсним із застосування наслідків недійсності правочину, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИв:

17 травня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Відповідача 1 Криворізької міської ради; Відповідача 2: Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; Відповідача 3: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області та просив суд:

«- Визнати недійсним Попередній договір 438/03/2013 щодо укладання договору оренди

(основного договору) земельної ділянки в майбутньому від 20 березня 2013 року;

- Визнати відсутність у Криворізької міської ради компетенції на укладення Попереднього договору щодо укладання договору оренди (основного договору) земельної ділянки в майбутньому;

*Стягнути солідарно з Відповідача 1і Відповідача 3 в подвійному розмірі:

*реальні збитки від вилучення у мене з обороту коштів - 346 540,28 грн.;

*реальні збитки по сплаті відсотків по ставці 20% річних за користування кредитом у ПАТ "БМ Банк" - 149 331,63 грн.;

*реальні збитки по сплаті відсотків по ставці 22% річних за користування кредитом у ПАТ "Укрексімбанк" за договором поручительства 164 319,30 грн.;

*три проценти річних від простроченої суми 22 399,74 грн.;

*урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 230 531,52 грн.;

*стягнути упущену вигоду - Подвійний розмір упущених відсотків по банківському депозиту -134 343,97 грн.;

*Стягнути солідарно з Відповідача 1. і Відповідача 3 моральну шкоду в розмірі 6 890,00 грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 реальні збитки - виконавчий збір - у сумі 13400,73 грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 6 890,00 грн.

*Стягнути з Відповідача 2 реальні збитки виконавчий збір в сумі 13400,73грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 6890,00 грн.».

Суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», зазначено, що з аналізу норм статті 26 Закону № 280/97-ВР, статті 6 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації", частини першої статті 116 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III випливає, що управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб'єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, статті 148 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-IV власниками землі є держава, ОСОБА_3 Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктами 6, 7 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від16.04.2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що За загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства ( 2747-15 ) віднесено до компетенції адміністративних судів.

Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції ( 254к/96-ВР ), статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України ( 2768-14 ) (далі - ЗК), глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК), статті 15 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) (далі - ЦПК), статті 12 Господарського процесуального кодексу України (1798-12 ) (далі - ГПК) судам (підсудні) справи за заявами, зокрема:

Пунктами 1.2.1, 1.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» розяснено, що виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Суддя встановив, що позивач ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, що мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, село Золота Поляна, вулиця Матросова, 58.

Суддею встановлено, що позивач ОСОБА_2 подав до суду позов в порядку адміністративного судочинства, що вбачається зі змісту позовних та посилання на норми КАС України.

Суддя встановив, що Фізична особа підприємець ОСОБА_2, 30.09.2015 року з Криворізькою міською радою уклав договір оренди земельної ділянки №2015450.

Враховуючи викладене та змісту позовних вимог, що зазначенні вище та розяснення Пленуму Верховного Суду України, що зазначене вище, суддя приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, так як позовну заяву позивача ОСОБА_2 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, між сторонами виникли цивільно правові або господарсько правові відносини.

Відповідно до ч.3 ст.109 КАС України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Частиною 5 статті 109 КАС України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача №1 Криворізької міської ради; Відповідача №2: Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; Відповідача №3: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за позовними вимогами про:

- Визнання недійсним Попереднього договору 438/03/2013 щодо укладання договору оренди

(основного договору) земельної ділянки в майбутньому від 20 березня 2013 року;

- Визнання відсутність у Криворізької міської ради компетенції на укладення Попереднього договору щодо укладання договору оренди (основного договору) земельної ділянки в майбутньому;

*Стягнення солідарно з Відповідача 1, і Відповідача 3 в подвійному розмірі:

*реальні збитки від вилучення у мене з обороту коштів - 346 540,28 грн.;

*реальні збитки по сплаті відсотків по ставці 20% річних за користування кредитом у ПАТ "БМ Банк" - 149 331,63 грн.;

*реальні збитки по сплаті відсотків по ставці 22% річних за користування кредитом у ПАТ "Укрексімбанк" за договором поручительства 164 319,30 грн.;

*три проценти річних від простроченої суми 22 399,74 грн.;

*урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 230 531,52 грн.;

*стягнути упущену вигоду - Подвійний розмір упущених відсотків по банківському депозиту -134 343,97 грн.;

*Стягнення солідарно з Відповідача 1, і Відповідача 3 моральну шкоду в розмірі 6 890,00 грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 реальні збитки - виконавчий збір - у сумі 13400,73 грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 6 890,00 грн.

*Стягнути з Відповідача 2 реальні збитки виконавчий збір в сумі 13400,73грн.;

*Стягнути з Відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 6890,00 грн.».

Розяснити право ОСОБА_2 подати позов в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду, в разі виникнення між сторонами цивільно правових правовідносин, або до місцевого господарського суду, якщо між сторонами виникли господарсько правові відносини.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її отримання до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після її розгляду апеляційним адміністративним судом.

Суддя Р. В. Дехта