Справа № 810/1105/16
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року 810/1105/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Рітейл Іст" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство "Рітейл Іст" (далі - позивач, товариство) з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач, інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 27.10.2015 №, №, №001462204 (далі - оскаржувані рішення).

Позивач, підтримуючи свої позовні вимоги, просить суд задовольнити адміністративний позов та скасувати оскаржувані рішення, оскільки вважає їх протиправними та незаконними, а висновки відповідача, які викладені в акті від 13.10.2015 № 1344/22-4/38903507 про результати документальної планової виїзної перевірки Дочірнього підприємства "Рітейл Іст" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.09.2013 по 31.12.2014 (далі - Акт перевірки) про документальну непідтвердженість господарських операцій позивача з його контрагентами, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що висновки Акту перевірки є повністю обгрунтованими, а оскаржувані рішення - законними і правомірними та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки позивачем здійснювались господарські операції з його контрагентами, які документально не підтвердженні та у зв'язку з наявністю податкової інформації про неможливість контрагентів поставити товари, надати послуги тощо.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача з приводу заявленого позивачем клопотання поклався на розсуд суд.

Згідно із частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба в заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із зазначеним нижче.

Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 13.10.2015 на підставі направлень від 26.08.15 № 323, № 324, № 325, № 326, № 32, № 328, № 329 від 09.09.15 № 355, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 п. 77.1, п.77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.09.13 по 31.12.14. За результатами перевірки був складений Акт перевірки.

На підставі Акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 27.10.15 № НОМЕР_1, щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств у розмірі 6 107 525,00 грн., а саме, за основним платежем у сумі 4 886 020,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) у сумі 1 221 505,00 грн., від 27.10.2015 № НОМЕР_2, щодо збільшення суми грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 574 531,50 грн.. а саме, за основним платежем у сумі 383 021,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) у сумі 191 510,50 грн. та від 27.10.15 № НОМЕР_3, щодо зменшення розміру відємного значення з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 2 180,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями відповідача, позивач подав до ГУ ДФС у Київській області скаргу. За результатами її розгляду ГУ ДФС у Київській області, рішенням від 30.12.15 №3432/10/10-36-10-01-04, залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ДФС у Київській області від 30.12.15 №343 2/10/10-36-10-01-04, позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України. Державна фіскальна служба України, рішенням від 09.03.16 №4986/6/99-99-10-01-01-25, залишено скаргу позивача без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. У зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

В Акті перевірки зазначено (з урахуванням відповіді на заперечення від 26.10.15 № 6279/10/10-31-22-4), що позивачем порушено вимоги:

- пп.135.5.5 п. 135.5 ст.135, п.138.1, п. 138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств за 2014 рік на суму 4 886 020,00 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результат чого занижено податкове зобовязання з ПДВ на загальну суму 383 021,00 грн. в т.ч. за травень 2014 року на суму 36 969,00 грн., за червень 2014 року на суму 341 831,00 грн., за жовтень 20: року на суму 1 432,00 грн., за листопад 2014 року на суму 2 789,00 грн. та завищено відємне значення (рядок 19) за грудень 2014 року в сумі 2 180,00 грн.

До таких висновків відповідач дійшов у зв'язку із наступним.

Між ДП «Рітейл Іст» (Продавець) та Amiverda Limited (Покупець) укладено експортний контракт за № 07/14 від 25.07.14, предметом якого є постачання за межі митної території продуктів харчування у відповідності до Додатку № 1 до нього, а саме макаронні виробі та гриби. Строк поставки складає 90 днів з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати.

Ціна за товар по дійсному контракту складає 2 866 397 дол. США (п.2.1 контракту). Попередній платіж за товари, що постачаються згідно контракту складає 50%, що в доларах США складає 1 433 198,50. Вказана сума повинна бути перерахована на банківський рахунок Продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання покупцем відповідного рахунку - фактура (п.2.2). Строк поставки товару складає 90 днів з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати в розмірі, вказаному в п.2.2 контракту (п.3.1).

На виконання умов експортного контракту від контрагента - нерезидента Amiverda Limited 29.07.14 надійшла попередня оплата у розмірі 1 433 198,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складала 17 202 951,04 грн.

Позивач здійснював заходи для пошуку та придбання товару який в подальшому повинен був поставлений Amiverda Limited, але не зайшов відповідного товару за ціною, що влаштовувала позивача, у звязку з чим повідомив Amiverda Limited про неможливість виконати даний контракт.

Між сторонами було підписано додаткову угоду від 01.10.14, відповідно до якої, у звязку із невиконанням Продавцем умов контракту, сторони дійшли по взаємній згоді затвердити обовязок Продавця здійснити повернення раніше отриманої попередньої оплати в сумі 1 433 198,5 дол. США не пізніше 20 листопада 2014 року включно шляхом перерахування вище вказаної суми на банківський рахунок Покупця.

Позивач 19.10.14 здійснив повернення грошових коштів в адресу контрагента - нерезидента Amiverda Limited в розмірі 50 000дол. США.

Товариство, не змігши погасити заборгованість перед Amiverda Limited до 20.11.14, у звязку із чим, сторони 25.11.14 підписали додаткову угоду, відповідно до якої, у звязку з невиконанням Продавцем умов контракту, а також беручи до уваги, що Продавцем 19.10.14 здійснено часткове повернення коштів у сумі 50 000 дол. США, сторони дійшли по взаємній згоді затвердити обовязок Продавця здійснити повернення раніше отриманої попередньої оплати в cумі 1 383 198,5дол. США не пізніше 25 грудня 2014 року включно шляхом перерахування вищевказаної суми на банківський рахунок Покупця.

Позивач не зміг погасити заборгованість перед Amiverda Limited до 25.12.2014, тому сторони уклали додаткову угоду від 24.12.14, якою відстрочили повернення раніше отриманої попередньої оплати в сумі 1 383 198,5 дол. США до 30.01.15.

26.12.14 позивач здійснив повернення грошових коштів в адресу контрагента - нерезидента Amiverda Limited в розмірі 31 977,16 дол. США.

Кредиторська заборгованість за контрактом (за раніше отриманою попередньою оплатою за товар) станом на 31.12.14 становила - 1 351 221,34 дол. США.

В акті перевірки Відповідач кредиторську заборгованість Позивача перед контрагентом - нерезидентом Amiverda Limited кваліфіковано як поворотну фінансову допомогу, яку позивач, на думку інспекції, повинен був віднести до складу інших доходів податкової декларації з податку на прибуток як неповернута на кінець звітного податкового періоду - станом на 31 грудня 2014 року, у зв'язку із тим, що експортний контракт від 25 липня 2014 року № 07/14, укладений між ДП «Рітейл Іст» та Amiverda Limited, є удаваним правочином, який вчинений сторонами для приховання іншого правочину - договору поворотної фінансової допомоги, та не встановлення придбання позивачем за звітний період товару, визначеного додатком №1 до Контракту № 07/14 від 25.07.14, в обсягах, достатніх для його подальшого експорту, та вчинення будь-яких інших дій для виконання вимог вказаного Контракту.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Зміст зазначених вище статей закону приводить суд до висновку, у удаваний правочин не є нікчемним, а його недійсність може бути встановлена виключно судом. Відповідач вказав на те, що рішень суду, які б встановлювали недійсність правочину, вчиненого сторонами Котракту від 25.07.2014 №07/14.

Таким чином, Контракт від 25.07.14 № 07/14 укладений між ДП «Рітейл Іст» та Amiverda Limited, не є недійсним правочином, оскільки його недійсність не встановлена ні законом(нікчемний правочин), ні рішенням суду. Тому суд відхиляє доводи відповідача, оскільки вважає їх необгрунтованими, про удаваність правочину, вчиненого сторонами за Котрактом від 25.07.2014 №07/14.

З Акту перевірки слідує, що ДП «Рітейл Іст» з ТОВ «Інтер ОСОБА_1) код ЄДРІІОУ 39035140) було укладено: договір поставки №04-11 від 24.04.2014; договір про надання послуг зі збору, обслуговуванню та ремонту металевих візків №04-12 30.04.2014; договір про надання послуг №06-34 від 30.06.2014 щодо визнання політики цін Замовника (аналізу структури націнки у розрізі торгівельних точок).

Перевіркою встановлено, що у 2014 році по розрахунках з ТОВ «Інтер ОСОБА_1» до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування віднесено суму 1601129 грн.

Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області отримано від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві у відповідності до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтер ОСОБА_1» (код за ) по взаємовідносинам з покупцями та постачальниками за період з 01.02.2014 по 31.10.2014 року, згідно якої не підтверджено реальність здійснення господарських операцій за період з 01.02.2014 по 31.10.2014 року.

В ході перевірки, згідно даних підсистеми «Аналітична система (перегляд результатів співставлення), системи АС «Податковий блок», встановлено перелік суб'єктів господарювання - постачальників ТОВ «Інтер ОСОБА_1» () за період: травень, червень, липень, серпень 2014 року.

Основними постачальниками ТОВ «Інтер ОСОБА_1» за період: травень - серпень 2014 були: ТОВ «ПАН-ТЕКС» (). ТОВ «АЙПІТРЕЙД» (), ТОВ «Еко-Сервіс» (код ЄДРПОУ 32'55487), ПП «Діслав» (), ТОВ «Про Сервіс» (), які згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних поставляли на адресу ТОВ «Інтер ОСОБА_1» послуги з брошування документів, послуги з прибирання приміщень, видалення грибків та плісняв на об'єктах, обслуговування сантехнічного обладнання, обслуговування опалювальних систем, фасування овочів, юридичні послуги.

Таким чином, по ланцюгу постачання встановлено надання різнопланових послуг, що потребують значної чисельності трудових ресурсів та певної кваліфікації працівників. Крім того, встановлено факт підміни номенклатури наданих послуг по ланцюгу постачання.

Враховуючи викладене, при дослідженні ланцюга поставки, з частині формування податкового кредиту, до ТОВ «Інтер ОСОБА_1» не встановлено факту походження ідентифікованих товарів та послуг, що зазначені у видаткових накладних та актах виконаних робіт, які були поставлені на адресу ДП «Рітейл Іст».

ДП «Рітейл Іст» мало взаємовідносини з ТОВ «Глобалторг-юг» (код ЄДРПОУ - 38841451) на підставі Договору на поставку Товару від 01.02.2014 №РІ022149.

Перевіркою встановлено, що у 2014 році по розрахунках з ТОВ «Глобалторг-юг» до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування віднесено суму 56015 грн.

Відповідно до інформації що знаходиться в ІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Глобалторг-юг» (код ЄДРПОУ 3884145) знаходиться на обліку в Жовтневій ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області.

Згідно із податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ) від 11.08.2014 №, поданого за 2 квартал 2014 року, кількість працюючих на ТОВ «Глобалторг- юг» у штаті - 1 особа, за цивільно-правовими договорами - 0 осіб.

Відповідно до Фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва від 27.02.2014 №, поданого за 2013 рік, основні засоби станом на 31.12.2013 відсутні.

Із БД ЄРПН встановлено, що податкові накладні, отримані ТОВ «Глобалторг-юг» від постачальників у травні 2014 року, зареєстровано у кількості 1 шт. (з номенклатурою - маркетингові послуги) на загальну суму ПДВ 75,24 грн., що становить 0,05% від загальної суми задекларовано податкового кредиту.

Інформація щодо придбання товарів (робіт, послуг) у травні 2014, згідно даних ЄРПН, відсутня, оскільки формування податкового кредиту у травні 2014- року ТОБ «Глобалторг- юг» здійснено за рахунок податкових накладних (менше 10 тис.грн.) на загальну суму ПДВ 173669,63 грн., що виписані постачальниками, у звязку з чим не можливо встановити номенклатуру (ідентифікувати товар) придбаного товару.

За червень 2014 року ТОВ «Глобалторг-юг» задекларовано податкового кредиту у сумі 80508,74 грн. Відповідно до БД ЄРПН встановлено, що податкові накладні, отримані ТОВ «Глобалторг-юг» від постачальників у червні 2014 року, зареєстровано у кількості 1 шт. (з номенклатурою - канцелярія) всього на загальну суму ПДВ 96,54 грн., що становить 0.12% від загальної суми задекларовано податкового кредиту.

Інформація щодо придбання товарів (робіт, послуг) у червні 2014 року, згідно данин ЄРПН відсутня, оскільки формування податкового кредиту у червні 2010 року ТОВ «Глобалторг-юг» здійснено за рахунок податкових накладних (менше 10 тис.грн. на загальну суму ПДВ 80412,20 грн., що виписані постачальниками, у звязку з чим не можна встановити номенклатуру (ідентифікувати товар) придбаного товару.

Таким чином, враховуючи неможливість здійснення ТОВ «Глобалторг-юг» () задекларованих обсягів господарських операцій, а також відсутність факту реального одержання товарів (робіт, послуг), наданих на користь ДП «Рітейл Іст», інспекція дійшла висновку, що господарські операції з продажу товарів ТОВ «Глобалторг-юг» () не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. В звязку з цим 1 посадова особа ТОВ «Глобалторг-юг» () не могли фактично здійснювати господарські операції на користь ДП «Рітейл Іст», так як в ланцюгу постачання не встановлено факту реального походження товарів.

Також, з Акту перевірки встановлено, що ДП «Рітейл Іст» мало взаємовідносини з ТОВ «Продовольча компанія «Регіон» () на підставі Договору поставки товару №РІ023124 від 01.02.2014.

Ірпінською ОДНІ ГУ ДФС у Київській області отримано від Маріупольської ОДНІ ГУ Міндоходів у Донецькій області у відповідності до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) зібрано податкову інформацію від 29.01.2015р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча Компанія «РЕГІОН» () за жовтень., листопад, грудень 2014року.

Відповідно до наданої до перевірки інформації, звітність з ПДВ ТОВ «Продовольча Компанія «РЕГІОН» - має статус «не пройшла камеральну перевірку». Не надано підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту, з т.ч.: головних книг, журналів-ордерів та карток рахунків № 311 «Поточні рахунки у національній валюті», №631 Розрахунки з постачальника та підрядниками», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», №70 «Доходи від реалізації», №641 «Розрахунки по податкам», №643 «Податкові зобовязання», №644 «Податковий кредит», №371 « Розрахунки по авансам виданим», №681 «Розрахунки по авансам отриманим», видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, вантажно-митних декларацій, актів виконаних робіт, тощо.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що неможливо співставити дані первинних бухгалтерських та інших документів субєкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів їх виду, обсягу і кількості операцій та розрахунків, що здійснювалися, між ними, для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

До того ж, в ході перевірки встановлено, що ДП «Рітейл Іст» мало взаємовідносини з ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» (), а саме було укладено ряд договорів щодо виготовлення, розміщення і розповсюдження рекламної продукції, а також проведення рекламних компаній.

Інспекція, згідно даних автоматизованої системи «Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий блок», робить висновок про безтоварність таких господарських операцій, оскільки при дослідженні ланцюга поставки, в частині формування податкового кредиту, до ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» () не встановлено субєктів господарювання в ланцюзі придбання, які мали взаємовідносини (є власниками) ТЦ «Гулівер», «Комод», «Макрос», «Олімпійський», «Караван», «Аладін», «Арена-Сіті», телеканалів «Інтер», « 1+1», «СТБ», ринок «Троєщина», комунальними підприємствами Київського метрополітену, що вказує на відсутність підтвердження факту реального одержання послуг з розміщення рекламних матеріалів в ефірі телеканалів, станціях Київського метрополітену та моніторах торгових центрів ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» (). Даний факт свідчить про неможливість надання ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» (код ЄДРПОУ 3887:470) для ДП «Рітейл Іст» послуг з розміщення рекламних матеріалів з ефірі телеканалів, станціях Київського метрополітену та" моніторах торгових центрів, які зазначені в договорах, актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Крім того, документи, що підтверджують транспортування товару (плакати, підцінникн, цінники, банери та інше), на адресу ДП «Рітейл Іст» від ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» (), а саме товарно-транспортні накладні, дорожні листи до перевірки не надано.

Однак, в ході судового розгляду, представником позивача до матеріалів справи було долучено копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року, що набрала законної сили, в адміністративні справі №810/3926/15 за позовом ДП «Рітейл Іст» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015 №, якою, залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року, позов задоволено повністю. Предметом розгляду вказаної справи була проведена Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області перевірка позивача по взаємовідносинам з ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» за період 01.07.2014 по 31.12.2014, тобто за період ідентичний до документальної планової виїзної перевірки ДП «Рітейл Іст» від 13.10.2015, що є грубим порушенням інспекцію норм чинного законодавства України.

На підставі викладених обставин, відповідач робить висновок про безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентами: ТОВ «Інтер ОСОБА_1», ТОВ «Глобалторг-юг», ТОВ «Продовольча компанія «Регіон» та ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1», та документальну непідтвердженість, у зв'язку з чим вважає, що позивачем:

- занижено дохід, що враховується при визначенні обєкту оподаткування податком на прибуток, за 2014 рік у розмірі 21 306 651,68 грн. внаслідок, не включення до складу доходів суми поворотної фінансової допомоги отриманої від нерезидента - Amiverda Limited за експортним контрактом, яка залишилися непогашеною на кінець звітного податкового періоду, тобто, станом на 31 грудня 2014 року;

- завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування податком на прибуток, за 2014 рік у розмірі 5 837 905,00 грн., а саме по фінансово - господарським відносинам з ТОВ «Інтер ОСОБА_1» в сумі 1 601 129,00 грн., ТОВ «Глобалторг-юг» в сумі 56 015,00 грн., ТОВ «Продовольча компанія «Регіон» в сумі 32 005,00 грн. та ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» у сумі 4 148 756,00 грн.

- завищено податковий кредит з ПДВ на загальну суму 385 201,00 грн., а саме: фінансово - господарським відносинами ТОВ «Інтер ОСОБА_1» за травень 2014 року в сумі 21141,00 грн., червень 2014 року в сумі 219 729,00 грн., ТОВ «Глобалторг-юг» за травень 2014 poку в сумі 5 680,00 грн., червень 2014 року в сумі 5 523,00 грн., ТОВ «Продовольча компанія «Регіон» за жовтень 2014 року в сумі 1 432,00 грн., за листопад 2014 року в сумі 2 789,00 грн. та грудень 2014 року в сумі 2 180,00 грн. та ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» за травень 2014 року в сумі 10 148.00 грн., червень 2014 року в сумі 116 579,00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеному в листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної.,, підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Крім цього, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та податкового кредиту за наявності формально складених, але недостовірних первинних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не відбулось, суд звертає увагу, що відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Підпунктом 1.2, п. 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704 в редакції що діяла на дату здійснення фінансово-господарських операцій (далі - Положення №88) визначено, що господарські операції відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог даного Положення.

Відповідно до підпункту 2.1, п. 2 Положення №88 встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Підпунктом 2.4, п. 2 Положення №88 передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або в усному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Згідно із п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат:

- п.п.139.1.1 п. 139.1 от. 139 «витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених ст.142 та 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу».

- п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 «витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку».

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.99, № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Згідно розділу 2 положення про документальне забезпечена, записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №288 від 24.05.УЗ. зареєстрованого Мін'юстом 05.06.95 №168/704, первинний документ - це письмове свідоцтво, ніс фіксує або підтверджує господарську операцію, тобто факти підприємницької та іншої діяльності що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів. Первині документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), такої форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку заставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій , необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використанню l оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Таким чином, нормами Податкового Кодексу України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

Враховуючи, що відповідачем по справі при винесенні оскаржуваних рішень не дотримано підстав, меж повноважень, та способу дій, що передбачені йому законодавством України, оскільки висновки Акту перевірки щодо господарських операцій позивача з Amiverda Limited не знайшли в судовому засіданні документального підтвердження, а також правовідносини позивача із ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» за період 01.07.2014 по 31.12.2014 вже були предметом дослідження в іншій судовій справі, в якій винесено рішення, що набрало законної сили, є безпідставними та необгрунтованими, суд дійшов висновку, що такі рішення підлягають скасуванню, а адміністративний позов, - задоволенню.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України). У зв'язку з чим, суд вирішив, що понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений ним судовий збір, підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 27.10.2015 №, №, №001462204.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь Дочірнього підприємства "Рітейл Іст" () сплачений ним судовий збір в сумі 100263(сто тисяч двісті шістдесят три) грн. 55 коп.

4. Копію постанови направити (видати) особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.