Справа № 826/16174/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/11289/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Сороки М.О.,

Леонтович К.Г.

секретар судового засідання - Маджар О.

за участю

представника третьої особи ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" - Голобокова А.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ALEXPHARM GMBH LTD на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ALEXPHARM GMBH LTD до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", Головне управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и л а:

ALEXPHARM GMBH LTD звернулося в суд з позовом до Міністерства охорони здоров'я України, в якому просило: визнати протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства Державним експертним центром Міністерства охорони здоров'я України при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 125-Адм від 30.09.2014 року "Про проведення перевірки" щодо дотримання вимог законодавства Державним експертним центром Міністерства охорони здоров'я України при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу "БАРАЛГІН®", виробництва Мікро Лабс Лімітед, Індія.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваним наказом відповідачем порушено імперативну заборону на проведення перевірок суб'єктів господарювання протягом серпня-грудня 2014 року. Проведення перевірки представниками громадськості та сторонніми особами суперечить вимогам закону, порушує права та законні інтереси позивача, спричиняє розголошення конфіденційної інформації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовленою

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ALEXPHARM GMBH LTD звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, до відповідача надійшло звернення Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю

Служби безпеки України від 29.09.2014 року № 14/1/5-8417нт щодо проведення перевірки у зв'язку із можливими неправомірними діями окремих службових осіб Державного експертного центру МОЗ під час підготовки та підписання висновку щодо ефективності, безпечності та якості лікарського засобу.

30 вересня 2014 року Міністерство охорони здоров'я України прийняло оскаржуваний наказ, яким: утворено та затверджено склад комісії щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства Державним експертним центром МОЗ при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу; зобов'язано комісію у період із 01 по 03 жовтня 2013 року провести перевірку щодо дотримання вимог законодавства Державним експертним центром МОЗ при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу; зобов'язано генерального директора Державного експертного центру МОЗ забезпечити умови та сприяти проведенню перевірки комісією; голові комісії представити Міністру охорони здоров'я України результати перевірки у строк до 08.10.2014 року.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв у відповідності до норм законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктами 12, 13 пункту 4, підпунктом 5 пункту 11 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 року № 467/2011, МОЗ України, відповідно до покладених на нього завдань, виконує у межах повноважень функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління; утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи та організації, у тому числі медичні заклади, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління МОЗ України; виконує у межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Міністр організовує та контролює виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України в апараті Міністерства, а також на підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери управління МОЗ України.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав законної сили з 16.08.2014 року, до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" внесено зміни, згідно з якими перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня-грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

В той же час, згідно з пунктами 1.1, 1.2 розділу 1, пункту 5.1 розділу 5 статуту Державного експертного центру МОЗ, центр - уповноважена відповідачем спеціалізована експертна установа у сфері доклінічного вивчення, клінічних випробувань та державної реєстрації лікарських засобів (у тому числі медичних імунобіологічних препаратів) в межах, що визначені Законами України "Про лікарські засоби" та "Про захист населення від інфекційних хвороб", яка також є головною організацією у сфері здійснення фармаконагляду, стандартизації медичної допомоги та медичного, у тому числі фармацевтичного, обслуговування, включаючи розробку відповідних медико-технологічних документів та проектів нормативних актів, що заснована на державній власності та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України.

Уповноваженим органом управління Державного експертного центру МОЗ є відповідач.

Майно Державного експертного центру МОЗ є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Державний експертний центр МОЗ володіє, користується і розпоряджається майном, що закріплене за ним відповідачем, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою відповідача у випадках, передбачених законодавством та цим статутом.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, у відповідача наявні повноваження на проведення перевірки ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України".

Що стосується посилань позивача на статтю 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", зокрема на те, що перевірка може проводитися виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, то судами вірно зазначено про їх безпідставність, оскільки відповідач стосовно Державного експертного центру МОЗ здійснює функції власника та не є контролюючим органом у розумінні вказаної норми.

Оскаржуваний наказ відповідачем оформлено у межах власної компетенції, визначеної на законодавчому рівні.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 року № 467/2011, МОЗ України для виконання покладених на нього завдань має право у установленому порядку залучати спеціалістів центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками), вчених, представників інститутів громадянського суспільства (за згодою) для розгляду питань, що належать до компетенції МОЗ України.

Оскільки оскаржуваний наказ оформлено у зв'язку з перевіркою обставин, викладених у зверненні Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України, до складу комісії включено представника управління, що не суперечить Положенню про МОЗ.

Що стосується доводів позивача стосовно розповсюдження конфіденційної інформації членами комісії, створеної відповідно до оскаржуваного наказу, то зазначено судами попередніх інстанцій, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження такого.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про лікарські засоби", за розголошення, неправомірне використання реєстраційної інформації винні особи притягаються до дисциплінарної, адміністративної, цивільної та/або кримінальної відповідальності відповідно до законів України.

Тобто, у разі наявності факту незаконного розголошення конфіденційної інформації, повинен обиратись належний спосіб захисту прав, оскільки викладена обставина не є предметом розгляду у даній справі.

Крім того, відповідно до статей 2, 3 Кодексу адміністративного судочинства України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, враховуючи не доведення позивачем факту розповсюдження конфіденційної інформації членами комісії, колегія суддів вважає, що права позивача в межах спірних відносин не є порушеними, а оскаржуваний наказ щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства Державним експертним центром Міністерства охорони здоров'я України фактично права позивача не обмежує.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ALEXPHARM GMBH LTD залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: