Справа № 199/2397/16-а
Суддя: Богун О. О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2397/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

18.05.2016 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати незаконними дії інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнати протиправною та скасувати постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №887718 від 26 березня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.03.2016 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови серії ПС2 № 887718 від 26.03.2016 року він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, о 09 годин 15 хвилин на вул. Яхненківська, не виконав вимоги (двічі) дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки чим порушив ПДР 2.2 додаток 1.

За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Дії інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконними, необ'єктивними та, відповідно, зазначену постанову такою, яка не відповідає діючому законодавству та підлягає скасуванню, про що і просить суд.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позову, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - інспектор патрульної поліції УПП в м. Дніпропетровську ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду свої письмові заперечення проти позову, просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що постанову було складено у відповідності до вимог закону, порушень прав позивача під час її складання не було допущено.

Третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до судового засідання свого представника не направив, про час, дату та місце слухання справи повідомлене належним чином.

На підставі пояснень позивача, письмових та усних заперечень відповідача у спрві, та досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини:

26 березня 2016 року о 09 год. 15 хв. інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в м. м. Дніпропетровську капралом поліції ОСОБА_2 у відношенні позивача - ОСОБА_1, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2№887718 за яким 26.03.2016 року о 09.15 год. в м. Дніпропетровську на вул. Яхненківська, гр.. ОСОБА_1, керуючи автомобілем КІА CEED, державний номер НОМЕР_2, не виконав вимоги (двічі) дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки чим порушив ПДР 2.2 додаток 1, за яким передбачено відповідальність ч. 1ст. 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..

Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідачем доведено та обґрунтовано правомірності винесеної ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП: «Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

З урахуванням викладеного, доводів позивача, оголошених ним в судовому засідання, наданих письмових та усних у судовому засіданні пояснень відповідача, суд не визнає неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно вимог КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, дії позивача кваліфіковані правильно. Адміністративне стягнення також накладено повноважною особою з дотриманням передбаченої КУпАП процедури, в межах санкції, визначеної відповідною статтею КУпАП, постанова містить визначені адміністративним законом реквізити.

Позивачем не доведені суду фактичні обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а обґрунтування неправомірності дій відповідача ґрунтується на невірному тлумаченні змісту чинних нормативно-правових актів.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.ст. 3, 9, 11, 14, 71, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- відмовити в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: