Справа № 821/551/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/551/16

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р.

м. Херсон

Справа № 821/551/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

встановив:

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що згідно зі статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, – у кількості одного робочого місця. За змістом статей 18 – 20 цього Закону підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць. Підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Відповідач надав письмове заперечення на позов, яке мотивує тим, що виконав всі вимоги законодавства, які ставляться до підприємства щодо працевлаштування інвалідів, зареєструвався у Херсонському відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, виділив та створив робочі місця для інвалідів, надавав службі зайнятості інформацію про наявні вакансії, звітував перед позивачем, додатково звертався до Мирненської селищної ради, управління соціального захисту населення, Каланчацького районного центру зайнятості. Проте, до ПАТ "Каланчацький КХП" інваліди в кількості, що дорівнює нормативному працевлаштуванню на підприємстві в 2015 році, не звертались. Зазначені державні установи також повідомили, що до них інваліди не зверталися.

Відповідач вважає позовні вимоги незаконним, необґрунтованими, просить відмовити в їх задоволенні.

Розгляд справи сторони просили здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ст. 18 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 18-1 зазначеного Закону рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судом встановлено, що в 2015 середньооблікова кількість штатних працівників ПАТ "Каланчацький КХП" складала 167 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність – 6 осіб; кількість інвалідів – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" – 7 осіб. Наведені показники підтверджуються поданим ПАТ "Каланчацький КХП" відділенню Фонду звітом форми № 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік.

Протягом 2015 року підприємство щомісячно за формою № 3-ПН звітувало до територіального органу Державної служби зайнятості України про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

З метою працевлаштування інвалідів підприємство в 2015 році зверталось до Каланчацького районного центру зайнятості, управління соціального захисту населення Каланчацької райдержадміністрації, селищного голови Мирненської селищної ради (листи від 13.01.2015 №№ 1-4/4, 1-4/6, 1-4/5).

За інформацією Каланчацького районного центру зайнятості у 2015 році громадянам, які мали інвалідність та проживали по даному населеному пункту, направлення на заявлені вакансії не видавались, враховуючи рекомендації МСЕК та відсутність спеціалістів відповідно до заявлених вакансій (лист від 15.04.2016 № 11-02-317/0-16).

Селищний голова Мирненської селищної ради повідомив, що протягом 2015 року до селищної ради інваліди з питань працевлаштування не звертались (лист від 22.03.2016 № 82/02-19).

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

За змістом ст. 18-1 зазначеного Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" обов’язок зі здійснення пошуку підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань покладений на Державну служба зайнятості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав вимоги законодавства щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, та зі своєї сторони вживав заходи щодо їх заповнення, тоді як закон не вимагає від роботодавця займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, яка полягає в тому, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Якщо відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 10.3.4