Справа № 130/410/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/410/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В.М.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

19 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивач: ОСОБА_2

представник відповідача: Бабієць Юлія Володимирівна, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання зарахувати період роботи на відповідних роботах та призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання зарахувати період роботи на відповідних роботах та призначити пільгову пенсію.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 починаючи з 20 листопада 1987 року по 18 травня 1989 року та з 18 серпня 1989 року по 12 червня 2000 року працювала обробником виробів із пластмас на заводі "Сектор", який на підставі рішення Жмеринської міської ради №27 Р від 30.01.1995 року реорганізовано у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор", що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1

У листопаді 2015 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п."б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, Рішенням комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області від 03 грудня 2015 року №34, позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки, що підтверджує пільговий характер роботи, наказів про атестацію робочого місця та відсутністю необхідного загального стажу для призначення пільгової пенсії.

Позивач, вважаючи таке рішення комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області неправомірним, звернулась за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, мають серед інших працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Так дійсно, з записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 починаючи з 20 листопада 1987 року по 18 травня 1989 року та з 18 серпня 1989 року по 12 червня 2000 року працювала обробником виробів із пластмас на заводі "Сектор".

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

На спірний період роботи позивача, застосовувся Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173, і роботу на якій вона працювала віднесено до розділу XVI Електротехнічне виробництво.

Разом з тим, відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Тобто, навіть до того, як законодавством було закріплено механізм атестації робочих місць, шкідливі умови праці людей для отримання права на оформлення пільгової пенсії обов'язково повинні були підтверджуватися документально, зокрема, наказами по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників. Між тим, матеріали справи таких наказів не містять.

Позивачем не було надано відповідачу доказів, які б підтверджували проведення атестації робочих місць на посаді "обробник виробів з пластмас" на заводі "Сектор" після 1992 року для зарахування стажу на пільгових умовах.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача може бути зарахований лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві з 01 вересня 1987 року по 17 травня 1989 року та з 18 серпня 1989 року по 21 серпня 1992 року.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року (№№ 21-183а13, 21-519а14).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно записів трудової книжки позивача встановлено, що загальний трудовий стаж позивача складає понад 19 років 8 місяців років, що не відповідає вимогам п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не були наявні всі умови, що дають право на її призначення, визначені п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а відтак, рішення комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області від 03 грудня 2015 року №34, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах є правомірним та таким, що відповідає нормам закону.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 травня 2016 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.