Справа № 444/2800/15-а
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року № 444/2800/15-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_4,

прокурора Пиць Н.В.,

третіх осіб ОСОБА_5,ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третіх осіб без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області (далі Жовківська РДА), з участю третіх осіб без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить скасувати розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6О.». В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження вимог пунктів 66 та 67 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» та статті 177 Сімейного кодексу України. Вказує, що розпорядженням №289 від 06 липня 2015 року надано дозвіл ОСОБА_5 на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані та проживають діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю яких є позивач ОСОБА_1 Зазначає, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа документами про народження дітей і подала такі відповідачу без її згоди. Стверджує, що орган опіки та піклування Жовківської РДА не проводив жодної перевірки на предмет дотримання права її неповнолітніх дітей на користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Суть заперечень полягає у законності дій відповідача при прийнятті оскаржуваного розпорядження, яке відповідає вимогам пункту 67 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» та статті 177 Сімейного кодексу України та не порушує прав дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вважає безпідставним посилання позивача на норми пункту 66 постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року, який стосується відчуження майна дітей, з тих підстав, що ОСОБА_5 була одноособовим власником житлового будинку та земельної ділянки, з заявою про надання дозволу на дарування яких звернулася до Жовківської РДА. Просили в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що всі необхідні документи вона особисто подавала до Жовківської РДА, свідоцтва про народження онуків ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, їй дала позивач. Заперечила порушення права онуків на користування житлом. Просила в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у поясненні по суті адміністративного позову від 04.02.2016 року. Суть пояснень полягає у тому, що оскаржуваним розпорядженням не порушуються жодні права ні позивача ні її малолітніх дітей. Ствердили про безпідставність посилання на порушення відповідачем пункту 66 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», який підлягав застосуванню у випадку відчуження житлового приміщення, яким діти мають право лише користуватися. Вважають розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року таким, що прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства та з дотриманням прав та інтересів малолітніх дітей. Просили в позові відмовити.

Прокурор Пиць Н.В., який вступив в справу на стороні позивача в інтересах дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з яких є інвалідом дитинства, в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року прийнято з порушенням пунктів 66 та 67 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» та статті 177 Сімейного кодексу України, яке полягає у тому, що орган опіки та піклування Жовківської РДА розглянув заяву ОСОБА_5 на підставі копій документів про народження дітей, поданих заявницею, а не матірю цих дітей та без належної перевірки. Просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осів, представників сторін та третьої особи, зясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6О.» надано ОСОБА_5 дозвіл на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, с.Гори, вул. Морозовського, 8, на користь ОСОБА_6. Зобовязано ОСОБА_6 не допускати порушення житлових прав дітей. (а.с.6).

Розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року прийнято за наслідками розгляду заяви ОСОБА_5

До заяви ОСОБА_5 долучила Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Зіболківської сільської ради 09.02.2009 року на будинок, розташований за адресою: Львівська обл., Жовківський район, с.Гори, вул. Морозовського, 8 та відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21900514, виданий КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.02.2009 (а.с.58,60); довідку з місця проживання, про склад сімї від 01.07.2015 року №716, видану Виконавчим комітетом Зіболківської сільської ради (а.с.59); копію свідоцтва про народження дитини: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, (серія 1-СГ №276674) та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, (серія 1-СГ №221523)

18.08.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчені договір дарування житлового будинку, що знаходиться в с.Гори , вул. Морозовського, 8 Жовківського району Львівської області, та договір дарування земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована с.Гори , вул.Морозовського, 8 Жовківського району Львівської області, право власності на які зареєстровані ОСОБА_6 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.144-147).

Розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року є предметом оскарження з підстав порушення вимог статті 177 Сімейного кодексу України та пунктів 66 і 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини визначає Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 (далі Порядок).

Вказаним Порядком визначено алгоритм дій органів опіки та піклування щодо захисту майнових та житлових прав дітей, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Так, відповідно до пункту 66 цього Порядку служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі такі документи:

заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників);

копію паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, паспортного документа іноземця;

копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності);

документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виданий відповідно до законодавства;

копію свідоцтва про народження дитини;

довідку з місця проживання, про склад сімї та реєстрацію або витяг з домової книги;

копію рішення про встановлення опіки над дитиною (для опікунів, піклувальників);

копію рішення про встановлення опіки над майном дитини (для опікунів, піклувальників);

копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності).

У разі виїзду сімї на постійне місце проживання за кордон до зазначених документів додається довідка управління (відділу) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб за місцем реєстрації сімї.

Згідно з пунктом 67 Порядку дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та зясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

У разі виїзду сімї, в якій виховується дитина, за межі населеного пункту, придбання житла здійснюється з урахуванням інтересів дитини.

Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 177 Сімейного кодексу України.

У разі усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження нерухомого майна дитини, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради звертається в установленому Рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини або відмову у його наданні може бути оскаржено до суду.

Аналіз положень пунктів 66 та 67 вказаного Порядку дає підстави стверджувати, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається органом опіки та піклування після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна. При цьому такий дозвіл надається лише у разі гарантування збереження права дитини на житло та на підставі зазначених у пункті 66 цього Порядку документів, які подаються батьками, опікунами або піклувальниками.

Обидва пункти (66 та 67) Порядку передбачають подання документів, перелік яких наведено у пункті 66 цього Порядку, саме батьками, опікунами або піклувальниками. Першими у цьому переліку значаться заяви кожного з батьків (опікунів, піклувальників).

Ні вказані пункти, ні інші пункти Порядку не містять норму, яка б дозволяла подавати документи стосовно дитини будь-якій іншій особі (заявнику, власнику житла, піднаймачу житла тощо).

Пункти 66 та 67 Порядку слід застосовувати комплексно, а не окремо один від одного, оскільки обидва пункти стосуються порядку вирішення органом опіки та піклування питання щодо відчуження майна, право власності на яке або право користування яким має дитина.

Відчуження майна можливо шляхом вчинення відповідних правочинів щодо нерухомого майна: купівля-продаж, дарування, міна тощо.

Статтею 177 Сімейного кодексу України визначено порядок управління майном дитини, який полягає у такому.

1. Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси.

2. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав:

укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири;

видавати письмові зобовязання від імені дитини;

відмовлятися від майнових прав дитини.

3. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

4. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

5. Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що:

1) мати та/або батько дитини, які (яка, який) звернулися за дозволом, позбавлені судом батьківських прав відповідно до статті 164 цього Кодексу;

2) судом, органом опіки та піклування або прокурором постановлено (прийнято) рішення про відібрання дитини від батьків (або того з них, який звернувся за дозволом) без позбавлення їх батьківських прав відповідно до статті 170 цього Кодексу;

3) до суду подано позов про позбавлення батьків дитини (або того з них, який звернувся за дозволом) батьківських прав особами, зазначеними у статті 165 цього Кодексу;

4) особа, яка звернулася за дозволом, повідомила про себе неправдиві відомості, що мають суттєве значення для вирішення питання про надання дозволу чи відмову в його наданні;

5) між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини;

6) між батьками дитини або між одним з них та третіми особами існує судовий спір стосовно нерухомого майна, за дозволом на вчинення правочину щодо якого звернулися батьки дитини (або один з них);

7) вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

6. При вчиненні одним із батьків правочинів щодо майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків. Другий з батьків має право звернутися до суду з вимогою про визнання правочину недійсним як укладеного без його згоди, якщо цей правочин виходить за межі дрібного побутового.

На вчинення одним із батьків правочинів щодо транспортних засобів та нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути письмова нотаріально засвідчена згода другого з батьків.

Якщо той з батьків, хто проживає окремо від дитини протягом не менш як шість місяців, не бере участі у вихованні та утриманні дитини або якщо місце його проживання невідоме, правочини, зазначені в абзаці другому цієї частини, можуть бути вчинені без його згоди.

7. Батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

8. Після припинення управління батьки зобовязані повернути дитині майно, яким вони управляли, а також доходи від нього.

9. Неналежне виконання батьками своїх обовязків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обовязку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном.

10. Порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, повязаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення частини четвертої та частини пятої статті 177 Сімейного кодексу України корелюються із пунктами 66 та 67 Порядку та є взаємоповязаними.

Зазначені норми передбачають повноваження органу опіки та піклування як на надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини, так і відмови у наданні такого дозволу з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло, а відмова - лише у випадках, визначених частиною пятою статті 177 Сімейного кодексу України.

Системний та порівняльний аналіз положень статті 177 Сімейного кодексу України та положень пунктів 66 та 67 Порядку свідчить, що всі без винятку правочини щодо відчуження нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, можуть бути вчиненні тільки після одержання дозволу органу опіки та піклування за наслідками проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна, поданих батьками, опікунами або піклувальниками на підставі заяви кожного з батьків (опікунів, піклувальників).

Метою проведення органом опіки та піклування перевірки є зясування питання гарантування збереження права дитини на житло.

Позивач ОСОБА_1 ствердила, що їй було невідомо про звернення ОСОБА_5 за дозволом на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані та проживають вона з малолітніми дітьми, та заперечила надання ОСОБА_5 свідоцтв про народження дітей, ствердивши, що вона заволоділа ними незаконно.

На підтвердження цього у матеріалах справи наявний витяг з кримінального провадження №0001366, внесеного до ЄРДР 29.09.2015 року за заявою ОСОБА_1 за ч.1 ст.357 КК України (а.с.7).

Представники відповідача пояснили, що ОСОБА_5 до заяви долучила копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які вони не звіряли на відповідність з оригіналами, оскільки такі заявником не подавалися. Батьки дітей з заявами не зверталися, документів до відповідача особисто не подавали.

У свідоцтвах про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, (серія 1-СГ №276674) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, (серія 1-СГ №221523) батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.11-12).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірвано, що підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21.09.2015 по справі №444/1374/15-ц (а.с.55-56).

ОСОБА_5 приходиться малолітнім ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, прабабою та не є їхнім опікуном, про що ствердили всі учасники справи.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням №641877, виданим Управлінням соціального захисту населення Жовківської РДА 27.01.2014 року строком дії з 15.03.2012 року до 05.02.2028 року (а.с.13), ксерокопією індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №43, виданої ЛКК Жовківської центральної районної лікарні 28.03.2014 року (а.с.53-54).

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про порушення органом опіки та піклування Жовківської РДА вимог статті 177 Сімейного кодексу України та пунктів 66 і 67 Порядку при розгляді заяви ОСОБА_5 про надання дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6, що зумовило надання такого дозволу без відома батьків малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та без проведення належної перевірки стосовно гарантування збереження права цих дітей на житло.

Суд звертає увагу на те, що така перевірка органом опіки та піклування повинна проводитися незалежно від того, яке право на нерухоме майно має дитина: право власності чи право користування, а також незалежно від того, хто є власником житла, у якому зареєстровані та проживають діти, право користування яким цим дітям гарантовано.

Вказане в сукупності свідчить про порушення відповідачем процедури прийняття розпорядження голови Жовківської РДА Львівської області від 06 липня 2015 року №289 та спростовує доводи відповідача та третіх осіб про відповідність вимогам чинного законодавства оскаржуваного розпорядження.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття оскаржуваного розпорядження.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6О.», суд дійшов переконання, що воно прийнято відповідачем з порушенням вимог статті 177 Сімейного кодексу України та пунктів 66 і 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, і передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Жовківської РДА Львівської області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн, сплаченого за квитанцією №0.0.471606763.1 від 07.12.2015 року.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати Розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації Львівської області від 06 липня 2015 року №289 «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6О.».

Стягнути з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.