Справа № 826/15479/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2016 року № 826/15479/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славінського Валерія Івановича визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі також - відповідач1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» (надалі також - відповідач2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича щодо невключення ОСОБА_2 до Повного Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича включити ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального Реєстру вкладників та здійснити відповідне відшкодування коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) від 03.12.2014р. № 075717.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивача безпідставно не включено до реєстру акцептових вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК», що у свою чергу завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача, що зумовило звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечували з огляду на їх безпідставність та звертали увагу суду на те, що у автоматизованій системі банку відсутні записи про ОСОБА_5 як вкладка за рахунком НОМЕР_1, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для виплати заявлених до стягнення коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Фактичні матеріали справи свідчать, що 03.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Златобанк» укладено Угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 075719, за умовами якого ОСОБА_1 (вкладник) відкриває депозитний рахунок НОМЕР_1 на користь фізичної особи - резидента - ОСОБА_2.

Відповідно до умов зазначеного Договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті (пункти 2.1, 2.2 Договору), початкова сума вкладу 8750 доларів США (п.2.3 Договору), строк розміщення вкладу до 03.06.2015р. (п.2.5).

Постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015р. №105 Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015р. № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ЗЛАТОБАНК», згідно з яким з 14.02.2015р. строком на три місяці (по 13.05.2015р.) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «ЗЛАТОБАНК», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ЗЛАТОБАНК» призначено Славінського Валерія Івановича.

В подальшому відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 р. № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, «Про початок процедури ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славінського Валерія Івановича.

З огляду на вказані обставини, 09.06.2015р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славінського В.І. з заявою про задоволення вимог кредитора.

24 червня 2015р. позивачем було подано повторне звернення про задоволення вимог кредитора.

Однак, як зазначав позивач, станом на момент звернення до суду, ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не повернув позивачеві суму депозиту, а відповідачами усупереч приписів чинного законодавства, незважаючи на неодноразові звернення позивача, ОСОБА_2 не включено до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з огляду про що позивач звернулась з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Поряд з цим, частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини другої цієї статті вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Водночас, у відповідності з частиною шостою цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Матеріали справи свідчать, що Угода про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №075719 від 03.12.2014р., за умовами якої саме ОСОБА_1 є вкладником.

За умовами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або надійшли для вкладника) на умовах банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до абзацу третього пункту 10.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17.12.2003р. №1172/8493 (далі - Інструкція) у разі відкриття вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи ця особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

Крім того, відповідно до абзацу четвертого пункту 10.7 Інструкції - до набуття особою, на користь якої відкрито вкладний (депозитний) рахунок, права вкладника ці права належать особі, яка відкрила вкладний (депозитний) рахунок.

Пунктом 10.16 Інструкції визначено, що коштами, які внесені на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім'я малолітньої особи, розпоряджаються її законні представники - батьки (усиновителі) або опікуни. Законний представник малолітньої особи може розпоряджатися рахунком, відкритим на ім'я малолітньої особи іншою особою, після пред'явлення ним документів, які дають змогу банку ідентифікувати його та малолітню особу. Опікун додатково має пред'явити документ, що підтверджує статус законного представника малолітньої особи.

Уповноважений працівник банку ідентифікує розпорядників коштів і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням відповідних документів. Копії цих документів засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку і законного представника малолітньої особи як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються у справі з юридичного оформлення рахунку.

Коштами на вкладному (депозитному) рахунку, відкритому на ім'я неповнолітньої особи, розпоряджається неповнолітня особа за згодою органу опіки та піклування та її батьків (усиновителів) або піклувальників.

Враховуючи викладене, суд в силу наведених вище норм законодавства приходить до висновку проте, що ОСОБА_2 не є вкладником у розумінні приписів діючого законодавства, відповідно не набула права на отримання гарантованої суми коштів за рахунок Фонду гарантування.

Крім того, в ході судового розгляду справи підтверджено, та не спростовано позивачем, що ОСОБА_1, який відповідно до чинного законодавства мав права вкладника за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №075719 (Договором банківського вкладу) від 03.12.2014 року, отримав суму граничного відшкодування за рахунок Фонду гарантування у розмірі 200 000 грн. через установу банку-агенту АТ «Ощадбанк» 25.05.2015 року.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок та черговість задоволення вимог до банку під час ліквідації. Так, відповідно до частини першої зазначеної статті закону, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються у четверту чергу.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

То ж для того, щоб особі був наданий судовий захист, суд має встановити порушене право, і що це право порушене саме цим відповідачем.

Оскільки в межах розгляду справи встановлено відсутність у Уповноваженої особи правових підстав для включення ОСОБА_2 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідачами жодним чином не допущено порушення права позивача, яке б підлягало судовому захисту.

Відтак, позовна вимога про зобов'язання відповідача1 включити ОСОБА_2 до Загального Реєстру вкладників та здійснити відповідне відшкодування коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) від 03.12.2014р. № 075719, як похідна, задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідачами як суб'єктами владних повноважень доведено правомірність оспорюваних дій.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур