Справа № 808/9052/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/38400/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про скасування рішень та стягнення з бюджету надмірно сплачених грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, в якому просив: скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про корегування митної вартості №112050000/2013/000616/2 від 27.07.2013 року, №112050000/2013/000840/2 від 16.10.2013 року, № 112050000/000991/2 від 05.12.2013 року та № 112050000/2013/000992/2 від 05.12.2013 року; стягнути з державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачений за митними деклараціями № 112050000/2013/000616/2 від 27.07.2013 року, № 112050000/2013/000840/2 від 16.10.2013 року, №112050000/2013/032956 від 05.12.2013 року, № 112050000/2013/032955 від 05.12.2013 року податок на додану вартість на загальну суму 240861,06 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про корегування митної вартості №112050000/2013/000616/2 від 27.07.2013, №112050000/2013/000840/2 від 16.10.2013, №112050000/2013/000991/2 від 05.12.2013 та №112050000/2013/000992/2 від 05.12.2013; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині задоволення позову та прийняти нове рішення у цій частині, яким у позові відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.05.2013 між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та компанією SHRI SHRINIWAS TRADERS, Індія (продавець) укладено контракт № 37, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар: виноград сушений без кісточок. Умова поставки товару - CIF, Одесса (Інкотермс 2010).

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію № 1 від 20.05.2013, якою визначили поставку винограду сушеного без кісточок, несортовий некалібрувальний в кількості 36 мт., за ціною 1400 дол.США/мт.; жовтий в кількості 1 мт., за ціною 1575 дол.США/мт.; чорний в кількості 1 мт., за ціною 2100 дол.США/мт.

23 липня 2013 до митного посту "Запоріжжя-Центральний" ФОП ОСОБА_3 подана для оформлення митна декларація № 112050000/2013/019094 на товар - виноград сушений без кісточок: «некалібрувальний в кількості 36 мт., за ціною 1400 дол.США/мт.; жовтий в кількості 1 мт., за ціною 1575 дол.США/мт.; чорний в кількості 1 мт., за ціною 2100 дол.США/мт.», митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості товару позивачем митному органу надав наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 37 від 20.05.2013; специфікація № 1 від 20.05.2013; рахунок-фактура (інвойс) 131 від 11.06.2013 та 132 від 11.06.2013; коносамент ZIMUBOM0068585 від 18.06.2013; пакувальний лист 131 від 11.06.2013; пакувальний лист 132 від 11.06.2013; платіжне доручення № 35 від 05.06.2013; платіжне доручення № 44 від 16.07.2013; СMR 153966 від 19.06.2013; сертифікат походження NUT-465 від 19.05.2013; сертифікат якості 650201/48448 від 19.05.2013 та інш.

Митний орган дійшов висновку, що подані позивачем документи не містили всіх необхідних даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та були в документах позивача були наявні розбіжності (з огляду на те, що в п.6 контракту №37 передбачено, що місце фактичної передачі товару визначається в специфікації до товару, проте в специфікації №1 від 20.05.2013 року дана інформація відсутня; до митного оформлення не надано всі документ передбачені п.2 специфікації №1 від 20.05.2013 року; до митного оформлення не надано документів, що підтверджують сплату рахунків),

У зв'язку з наведеним відповідач відповідно до ч.3 ст.53 МК України прийняв рішення про витребування у Підприємця додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару; копій митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

24 липня 2013 року позивач на вимогу відповідача надав до Запорізької митниці додаткові документи: платіжні доручення в іноземній валюті №№ 35, 44 від 05.06.2013 та від 16.07.2013; бухгалтерську виписку по взаєморозрахункам з продавцем товару з посиланням на контракт № 37 від 20.05.2013 та специфікацію № 1 від 20.05.2013 до нього, із зазначенням вартості за тону продукції, яка підтверджує факт оплати за поставлений товар та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; прайс-лист продавця товару, датований травнем 2013 року; копії митних декларацій країни відправлення № 5908534 від 12.06.2013, № 5908560 від 12.06.2013; звіт про незалежну експертну оцінку № 152 від 19.07.2013.

Відповідач зазначені документи до уваги не взяв з посиланням на відсутність всіх відомостей щодо ціни заявленого товару та наявність розбіжностей, у зв'язку з чим 27.07.2013 року виніс рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2013/000616/2, яким митну вартість товару - винограду сушеного скориговано за шостим (резервним) методом із розрахунку 1,91 доларів США за 1 кг.

Митним органом скориговано митну вартість товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

У зв'язку з незгодою з визначеною відповідачем митною вартістю товару позивач, на підставі ч. 7 ст. 55 МК України, виходячи з вартості, визначеною митницею, 27.07.2013 випускає товар у вільний обіг за митною декларацією № 112050000/2013/019523.

Також, 26.07.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (Покупець) та компанією Sanjay Udyog. Індія (Продавець) укладено контракт №38, відповідно до якого Продавець зобов'язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар: виноград сушений без кісточок. Умова поставки товару - CIF, Одеса (Інкотермс 2010).

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію №1 від 02 серпня 2013 року, якою визначили поставку виноград сушений без кісточок, безсортовий, некалібрований, врожай 2013 p.: в кількості 72 мт. за ціною 1343.75 дол.США/мт.

Згідно з доводами митного органу подані позивачем документи не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та були наявні розбіжності, а саме: у платіжному дорученні №63 від 26.09.2013 вказано інвойс, за яким відбувається оплата № SU/545/73-14 від 02.09.2013, а в платіжному дорученні №51 від 13.08.2013 інвойс, за яким відбувається оплата відсутній, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару; в сертифікаті про походження товару №07002 від 10.09.2013 адреса продавця (в частині "Maharashira- 425003"), відрізняється від адреси продавця в інших документах, що підтверджують митну вартість товару.), з урахуванням зазначеного відповідачем відповідно до ч.3 ст.53 МК України прийнято рішення про витребування у Підприємця додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

16 жовтня 2013 року позивач на вимогу відповідача надав до Запорізької митниці додаткові документи: копія митної декларації країни відправлення №7274793 від 02.09.2013; бухгалтерську виписку по взаєморозрахункам з продавцем товару б/н від 07.10.2013; прайс-лист виробника товару, б/н датований 05.08.2013 року; звіт про незалежну експертну оцінку № 249 від 16.10.2013; калькуляція б/н від 02.08.2013.

З посиланням на те, що документи, які додатково надані позивачем, не містили всіх відомостей щодо ціни заявленого товару та містили розбіжності, 16.10.2013 року митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2013/000840/22, яким митну вартість товару - винограду сушеного скориговано за шостим (резервним) методом із розрахунку 2,29 доларів США за 1 кг.

Митним органом скориговано митну вартість товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

У зв'язку з незгодою з визначеною відповідачем митною вартістю товару позивач, на підставі ч. 7 ст. 55 МК України, виходячи з вартості, визначеною митним органом, 16.10.2013 випускає товар у вільний обіг за митною декларацією № 112050000/2013/019523.

Крім того, 19.09.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (Покупець) та компанією Apoorva Himatial Shah Індія (Продавець) укладено контракт №42, відповідно до якого Продавець зобов'язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар: виноград сушений без кісточок. Умова поставки товару - CIF, Одеса (Інкотермс 2010).

02.12.2013 ФОП ОСОБА_3 було заявлено МД №112050000/2013/032602 на товар "Виноград сушений без кісточок. Врожай 2013р. Виробник - NHC FOODS LIMITED, Індія", вага - 36000 кг.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно з вимогами ст.53 МК України орган Міністерства доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у другій частині статті 53 Митного кодексу України) не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять наступні розбіжності: у рахунку, наданому до митного оформлення від 17.10.2013 № 317/183/13-14 зазначені наступні банківські реквізити відправника товару "ING VYSYA BANK TRADE FINANCE UNIT. (FOREX) MIDC CENTRAL ROAD, ANDHERІ (E) Branch MUMBAІ - 400 093", натомість у контракті зазначено "ING Vysya Bank Ltd., Mumbai, India"; у рахунку не вказано розрахунковий рахунок банка постачальника товару.

02 грудня 2013 митним органом з посиланням на ст.53 МК України декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

05 грудня 2013 декларантом додатково надано наступні документи: прайс-лист продавця товару б/н датований вереснем 2013 року; копію митної декларації країни відправлення від 18.10.2013 № 8017991; звіт про незалежну фінансову оцінку від 04.12.2013 № 311.

05.12.2013 відповідачем прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом визначення митної вартості відповідно до ст. 64 МКУ №112050000/2013/000991/2. При цьому, згідно з ч.2 ст.64 МК України використана наявна в митному органі інформація щодо раніше визначеної митної вартості за 6-м методом митної оцінки з розрахунку 1,91 US доларів США за кг (МД № 500060001/2013/053039 від 30.11.13). У оформленні МД №112050000/2013/032602 від 02.12.2013 було відмовлено, про що складено картку відмови №112050000/2013/01302 від 05.12.2013. Товар випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/032955 від 05.12.13 під гарантію відповідно до розділу X МК України.

Також встановлено, що 19.09.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (Покупець) та компанією Paresh Impex, Індія (Продавець) укладено контракт №41, відповідно до якого Продавець зобов'язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар: виноград сушений без кісточок. Умова поставки товару - CIF, Одеса (Інкотермс 2010).

02.12.2013 ФОП ОСОБА_3 (декларант ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_5) було заявлено МД №112050000/2013/032603 на товар "Виноград сушений без кісточок. Врожай 2013р. Виробник - "Paresh Impex, Індія", вага - 57000 кг.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України орган Міністерства доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у другій частині статті 53 Митного кодексу України) не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять наступні розбіжності: у платіжному дорученні, наданому до митного оформлення, від 27.09.2013 № 64, наявні посилання на контракт та специфікацію, але відсутня інформація щодо рахунку за яким здійснюється оплата за товар; у наданому до митного оформлення рахунку від 15.10.2013 №204 відсутні реквізити банку постачальника товару.

02 грудня 2013 з посиланням на ст.53 МК України, митний орган пред'явив декларанту письмову вимогу щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

05 грудня 2013 декларантом додатково надано наступні документи: прас-лист продавця товару б/н датований вереснем 2013 року; копію митної декларації країни відправлення від 17.10.2013 № 7991625; звіт про незалежну фінансову оцінку від 04.12.2013 № 310.

05 грудня 2013 Запорізькою митницею прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом визначення митної вартості відповідно до ст. 64 МКУ №112050000/2013/000992/2. Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МК України використана наявна у митного органу інформація щодо раніше визначеної митної вартості за 6-м методом митної оцінки з розрахунку 1,91 US доларів за кг (МД № 500060001/2013/053038 від 30.11.2013).

У оформленні МД №112050000/2013/032603 від 02.12.2013 було відмовлено, складено картку відмови №112050000/2013/01303 від 05.12.2013.

Товар випущено у вільний обіг за МД №112050000/2013/032956 від 05.12.2013 під гарантію відповідно до розділу X МК України.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту. Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно п.1, п.2 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Враховуючи положення наведених норм, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що підставою для здійснення коригування слугували виявлені розбіжності в документах наданих до митного оформлення, що унеможливили підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, вказаним доводам відповідача вже надано належну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів:

- пп. 6.2 п. 6 контракту, №37 від 20.05.2013 передбачено, що місце фактичної передачі товару визначається в специфікаціях до товару, але в специфікації №1 від 20.05.2013 дана інформація відсутня.

Проте, умови поставки, передбачені контрактом №37, від 20.05.2013 та специфікацією №1 від 20.05.2013 - CIF Одеса. Місце передачі товару визначається відповідно до міжнародних термінів Інкотермс 2010, про що є посилання в п. 1 специфікації №1 від 20.05.2013. Таким чином, пункт 6.2 Контракту №37 від 20.05.2013 виконується, розбіжності у вказаних документах відсутні.

- у платіжному дорученні № 35 від 05.06.2013 на відміну від платіжного доручення №44 від 16.07.2013 не зазначено номер інвойсу, за яким здійснюється розрахунок, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.

Платіжне доручення №35 містить посилання на контракт та специфікацію за якою здійснюється поставка, де визначена ціна та умови проведення оплати. За вказаним платіжним дорученням була здійснення передоплата. Остаточний розрахунок був проведений на підставі інвойсів відповідно до платіжного доручення №44. Крім того, вони відповідають умовам сплати за товар, який передбачено у Специфікації №1.

- бухгалтерська виписка не містить жодних реєстраційних даних, таких як номер та дата.

Проте, в самій бухгалтерській виписці було зазначено, що її складено на дату 22.07.2013.

- декларація країни відправлення містить інформацію щодо витрат на страхування, для підтвердження чого документи надані не були, також в декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB, а дана поставка здійснюється на умовах CIF (експортна декларація №7274793 від 02.09.2013).

Декларація містить посилання на інвойс, за яким здійснюється поставка. В декларації зазначена країна поставки (Україна), порт призначення (Одеса) та умови поставки (CІF). Відповідно до роз'яснень продавця товару щодо порядку заповнення експортної декларації у країні відправлення (Індія) у графах FOB Value наводяться відомості про вартість товару на умовах перетинання кордону країни експорту (у даному випадку відвантажування через морський порт FOB) та вартість товару на умовах перетинання кордону (FOB), що є тотожнім статистичної (митної) вартості в Україні

- у платіжному дорученні № 63 від 26.09.2013 вказано інвойс, за яким відбувається оплата №SU/545/13-14 від 02.09.2013, а в платіжному дорученні №51 від 13.08.2013 інвойс, за яким відбувається оплата відсутній, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару:

З матеріалів справи вбачається, що платіжне доручення №51 містить посилання на контракт та специфікацію за якою здійснюється поставка, де визначена ціна та умови проведення оплати. За вказаним платіжним дорученням була здійсненна передоплата. Остаточний розрахунок був проведений на підставі інвойсів відповідно до платіжного доручення № 63. Крім того, вони відповідають умовам сплати за товар, який передбачено у Специфікації №1.

- в сертифікаті про походження товару №07002 від 10.09.2013 адреса продавця (в частині "Maharashtra-425003") відрізняється від адреси продавця в інших документах, що підтверджують митну вартість товару.

- п.2.4 зовнішньоекономічного контракту №37 від 20.05.201З обумовлено наявність оригіналу калькуляції у двох примірниках, дo митного оформлення зазначений документ не надано.

- інформація наведена в Звіті №249 підтверджується додатками, в яких не відображено часовий інтервал аналізу цін на товар, а інтервал зазначений в діаграмі не охоплює дату специфікації до контракту, якою було встановлено ціну на товар.

За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про наявність у митного органу повноважень щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення числового значення заявленого декларантом до митного оформлення товару.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що існуючі розбіжності в документах, що надані до митного оформлення усунуто декларантом під час надання додаткових документів. Крім того, в оскаржених рішеннях не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею додаткових документів декларанта та його пояснень.

Крім того, зазначені відповідачем розбіжності безпосередньо не пов'язані з формуванням ціни на ввезений в Україну товар і не впливають на визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС відхилити, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: