Справа № 805/13889/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/213/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 по справі №805/13889/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Східна митниця Міндоходів, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2013, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Східна митниця Міндоходів, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень - задоволено. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення від 16.09.2013 №7, від 16.09.2013 №8.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Міндоходів у Донецькій області 27.12.2013 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 03.01.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням Міндоходів у Донецькій області проведено документальну невиїзну перевірку стану дотримання вимог законодавства України з питань митної справи громадянином України ОСОБА_1, про що складено акт від 23.08.2013 №6/3/05992208/.

За результатами перевірки Головним управлінням Міндоходів у Донецькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.09.2013 №7, яким визначена загальна сума зобов'язання за митом на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами, у розмірі 53801,23грн., від 16.09.2013 №8, яким визначена загальна сума зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами, у розмірі 64977,23грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статей 81, 259, 267 Митного кодексу України, а саме протягом 2010 року позивачем в режимі «IM 40Г» здійснено митне оформлення товарів «причіпи-дачі типу причіпних будиночків» бувших у використанні із наданням митному органу рахунків-фактур (інвойсів), в яких містяться неправдиві дані, оскільки згідно офіційної відповіді Митного інформаційного центру (DIC) уповноваженої митної адміністрації Королівства Нідерланди з наданням підтверджуючих документів (інвойсів) загальна фактурна вартість товарів, ввезених позивачем, становить 41850 євро, що на день митних оформлень по курсу НБУ становило 446632,00грн., у зв'язку з чим позивачем занижено митну вартість при митному оформлені. Загальне відхилення по митній вартості товарів у 14-ти випадках становить 254787,94грн.

Відповідно до пунктів 35 та 19 статті 1 Митного кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур

Митні процедури - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до частин першої - третьої статті 345 Митного кодексу України, чинного на момен6т проведення перевірки, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Як вбачається обставин справи, підставою для проведення митного контролю позивача після завершення митного оформлення товарів стала обґрунтована підозра, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що сам факт надходження від митних органів Королівства Нідерландів відомостей та документів, які не співпадають з документами, на підставі яких позивач здійснював митне оформлення товару (причіпів), не дає підстав стверджувати, що первинні документи надані до митного оформлення містять неправдиві дані

Проте, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування заниження позивачем митних платежів контролюючий орган посилався на те, що до митного оформлення були подані недостовірні документи з викривленими даними, що в свою чергу унеможливило визначення митницею реальної вартості імпортованих товарів.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанції належної правової оцінки зазначеним доводам відповідача надано не було. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що надходження від компетентних органів іноземної держави інвойсів, що відмінні від пред'явлених декларантом при митному оформленні товарів, можна вважати підставою для підозри щодо можливого надання неправдивої інформації при імпорті таких товарів, у зв'язку з чим суди мали перевірити первинні документи, надані як позивачем так і митними органами Королівства Нідерландів, та встановити дійсні обставини справи щодо реально сплаченої вартості товарів при їх придбанні.

Відповідно до частин другої, третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому, згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі. При цьому, у випадку необхідності з'ясування автентичності первинних документів, суд не позбавлений можливості призначити відповідні експертизи.

Проте, судами попередніх інстанцій вищезазначені вимоги процесуального законодавства виконано не було, обставини справи встановлені неповно, що і потягло за собою прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 по справі №805/13889/13-а скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв