Справа № П/811/3110/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року справа №П/811/3110/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 червня 2015 року, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 149353 грн. та накладено штрафну санкцію - 74677грн. і зменшено розмір від'ємне значення суми з цього ж податку за січень 2015 року на 58947 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів поставки з ТОВ «Бай-Бек Компанія» (далі - Товариство 2) та МППВКФ «Експрес-Комплект» (далі - Підприємство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову.

Пояснив, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Підприємством, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про неможливість проведення перевірок діяльності цих контрагентів.

23 травня 2016 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 02 січня 2015 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (продавець) уклали догорів про поставку товару (Том 1 а.с.190).

Упродовж грудня 2015 року Товариство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 850500 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 141750 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні і акт приймання-передачі товару від 15-16, 29 січня 2015 року (Том 1 а.с.193, 195-201, 203-204).

Перевезення товару здійснювало ПП «Автотранспортна Фірма-Транзит» (далі - Підприємство 2) відповідно до договору від 01 жовтня 2014 року та товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.194, 202).

Товариство сплатило кошти Підприємству у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням банківської установи (Том 1 а.с.191).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість.

12 січня 2015 року Товариство (покупець) та Підприємство (продавець) уклали догорів про поставку товару (Том 1 а.с.182).

Упродовж грудня 2015 року Товариство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 399300 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 66550 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні та акт приймання-передачі товару від 15, 20 січня 2015 року (Том 1 а.с.186-189).

Перевезення товару здійснювало Підприємство 2 відповідно до договору від 01 жовтня 2014 року та товарно-транспортної накладної (Том 1 а.с.172-173, 184).

Товариство сплатило кошти Товариству 2 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням (Том 1 а.с.183).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість.

Підприємство 2 підтвердило факт перевезення та наявність у користуванні транспортних засобів (Том 2 а.с.106-115).

З 22 по 28 травня 2015 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Товариством 2 та Підприємством за січень 2015 року (Том 1 а.с.11-44).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом вони склали акти, у яких зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Підприємством, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про неможливість проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення рішень від 15 червня 2015 року, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 149353 грн. та накладено штрафну санкцію - 74677грн. і зменшено розмір від'ємне значення суми з цього ж податку за січень 2015 року на 58947 грн. (Том 1 а.с.45-46).

26 лютого 2015 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києва складено податкову інформацію про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 2 за період з січня 2015 року (Том 2 а.с.60-64).

Податкова інформація містить висновок, що Товариством 2 не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами.

31 березня 2015 року ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області складено податкову інформацію про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства за період листопад 2014 року - лютий 2015 року (Том 2 а.с.65-70).

Податкова інформація містить висновок, що Підприємство не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами.

За результатом проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Підприємства керівники податкових органів не приймали жодного рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Підприємства податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство 2 та Підприємство.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Товариства 2 та Підприємства з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2 та Підприємством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові та податкові накладні, акти приймання товару, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення).

Водночас, Товариство надало докази реалізації придбаного товару

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Товариством 2 та Підприємством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 15 червня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Феросистема» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 149353 грн. та накладено штрафну санкцію - 74677 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 15 червня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Феросистема» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року на 58947 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема» судові витрати в сумі 4244,66 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей