Справа № 127/6745/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6745/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

24 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кукурузи Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання членами сім`ї військовослужбовця,

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання членами сім`ї військовослужбовця.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вищенаведеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, судом не надано оцінку всім обставинам справи.

Ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року було прийнято вищезазначену апеляційну скаргу позивача до свого провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 24 травня 2016 року.

Позивач в судовому засідання просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання членами сім`ї військовослужбовця.

Ухвалою суду першої інстанції від 05 квітня 2016 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з відсутністю у даних правовідносинах ознак публічно-правового спору.

Колегія суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним рішенням зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративний судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У інформаційному листі від 26.12.2005 р. № 3.2.-2005 Верховний суд України зазначив, що на вирішення адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами статті 15 ЦПК України встановлено, що справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, розглядають в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ставить питання про житлове забезпечення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень.

Крім того, відповідач при вирішенні питання стосовно перебування позивача як військовослужбовця на квартирному обліку не здійснює відносно нього, як такого, що перебуває в запасі, управлінських функцій.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про правильність застосування судом першої інстанції норм права щодо відмову у відкритті провадження, на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України, тому, що позовні вимоги по даній справі належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 25 травня 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.