Справа № 808/8494/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року о/об 12 год. 41 хв.Справа № 808/8494/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 2764 від 17.11.2015)

від відповідача - Морозова Я.В.

(діє на підставі довіреності № 3 від 11.01.2016)

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 07 липня 2015 року № , яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 19564,55 грн. у тому числі: за основним платежем - 15243,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4320,91 грн. та податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2015 року № яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму штрафу 277,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21 травня 2015 року по 25 травня 2015 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено виїзну позапланову документальну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. На підставі зазначеної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 07 липня 2015 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 19564,55 грн. у тому числі: за основним платежем - 15243,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4320,91 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 15 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_1 було збільшено суму штрафу у розмірі 277,33 грн. Позивач зазначає, що з податковим повідомленням-рішенням № від 07 липня 2015 року, та податковим повідомленням-рішенням № від 15 жовтня 2015 року не згодна, вважає їх неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченням (вх. №56304 від 23 грудня 2015 року) відповідно до яких зазначає, що первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Представник відповідача вказує на те що, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність на спрощеній систем оподаткування, зобов'язані мати підтверджуючі документи щодо придбання товарів, як використовують у підприємницькій діяльності. Таким чином, приватний підприємець незалежно від способу оподаткування доходів, в том числі і на спрощеній системі оподаткування, є податковим агентом стосовно нарахування утримання податку при виплаті доходів як найманим працівникам, так і іншим громадянам.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 березня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Відповідно до Свідоцтва Серія НОМЕР_4 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 12 січня 2011 року зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: 69095, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та у зв'язку з поданою заявою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3), на підставі наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № 188 від 21 травня 2015 року головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, інспектором податкової та митної справи І рангу, Руднєвою Анною Вікторівною проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, номер запису в ЄДР 0062359, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 18 травня 2015 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 13 січня 2011 року по 18 травня 2015 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

Перевірка проводилась з 21 травня 2015 року по 25 травня 2015 року.

За наслідками перевірки складено Акт перевірки №20/08-26-1702/214/НОМЕР_3 від 28 травня 2015 року «Про результати виїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 квітня 2012 року по 21 травня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 13 січня 2011 року по 21 травня 2015 року».

Висновками Акту перевірки встановлено порушення пункту 18.1, пункту 18.2 статті 18, підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 176.2 «а» «б» пункту176.2 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15243,64 грн. (101624,30*15%), у тому числі по періодам: (2-4 кв.) 2012 року в сумі 12094,39 грн.( 80629,30 0грн.*15%), 2013 року в сумі 3149,25 грн. (20995,0*15%), а також не надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) з зазначенням виплат за придбаний товар за перевіряємий період.

Так на підставі Акту перевірки №20/08-26-1702/214/НОМЕР_3 від 28 травня 2015 року податковим органом:

- 07 липня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 19564,55 грн. у тому числі: за основним платежем - 15243,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4320,91 грн.;

- 15 жовтня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 було збільшено суму штрафу у розмірі 277,33 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням № від 07 липня 2015 року позивач 14 липня 2015 року звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області із скаргою.

Рішенням №721/14/08-01-10-04-13 Головного управління ДФС у Запорізькій області від 11 вересня 2015 року скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 07 липня 2015 року - без змін.

Також, 24 вересня 2016 року позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України скаргу, за результатами розгляду якої її залишено без задоволення.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Акту перевірки №20/08-26-1702/214/НОМЕР_3 від 28 травня 2015 року податковим органом зазначено, що: …« Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у періоді з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2013 року Книги «Обліку доходів для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платником на додану вартість» та наданої до ДПІ податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця здійснювала господарську діяльність, а саме операції з роздрібної торгівлі іграми та іграшками в спеціалізованих магазина, у періоді з 01 квітня 2013 року по 18 травня 2015 року ФОП ОСОБА_1 господарська діяльність не здійснювалась. Згідно наданої декларації ФОП ОСОБА_1 задекларовано отриманий дохід, а саме:

- 2012 року (декларація платника єдиного податку) від 06 лютого 2013 року №, дохід у сумі 132817,0грн.

- 2013 року (декларація платника єдиного податку) від 10 лютого 2014 року №, дохід у сумі 24700,0грн.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України зокрема, фізичні особи - підприємці зобов'язані мати підтверджуючі документи шодо походження товару. В ході перевірки з метою отримання документального підтвердження походження реалізованого товару ФОП ОСОБА_1. надано запит від 08 квітня 2015 року №1272/14/08-27-17-02, пояснення та документальне підтвердження, а саме:

- Договори оренди, додаткові угоди, договори з постачальниками та покупцями;

- Рахунки, видаткові накладні, квитанції про сплату затовар (послуги), тощо;

- Трудові договори з найманими працівниками, табеля обліку робочого часу, заяви та накази про прийняття та звільнення працівників, розрахунково-платіжні відомості, квитанції про перерахування податків, внесків. У разі відсутності найманих працівників просимо надати пояснення;

- Умови транспортування та зберігання товару;

- Надати пояснення щодо торгівельної націнки на товар по роках;

- Інші документи, які не увійшли до переліку, але пов'язані зі здійсненням підприємницької діяльності.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надала пояснення, а саме: згідно тексту пояснення, зокрема: «торгівля здійснювалась у магазині, куди доставлялись і зберігались товари, торгівельна націнка складала 10-15% в залежності від характеру товару.

Виходячи з вищевикладених пояснень та задекларованого доходу, перевіркою визначено сукупну суму коштів витрачених на придбання товару, яка складає 101624,30 грн.;

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первин, документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкувань оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первини документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704. Первинні документи (на паперових і машино-зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції складання первинного документа.

Відповідно до пункту 2.15 та пункту 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV.

Враховуючи пояснення та надані під час перевірки, встановлено придбання товару та в свою чергу виплати доходів постачальникам без підтверджуючих документів в загальній сумі 101624,30 грн. (сукупний дохід за перевіряє мий період 119558,00 грн. - 15%націнки), у т.ч. по періодам: (2-4 кв.) 2012 року - 80629,30 грн. (сукупний дохід за перевіряє мий період 94858,0грн.-15%націнки); 2013 року - 20995,00 грн. (сукупний дохід за перевіряє мий період 24700,0грн.-15%націнки).

Відповідно до пункту 18.1 статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до пункту 18.2 статті 18 Податкового кодексу України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платника податків.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 172.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку є податковий агент.

Відповідно до підпункту 171.2. «а» пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 176.2 «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів (пункт 15.1 статті 15, пункт 18.1 та пункт 18.2 статті 18 Кодексу податковий агент - фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти та нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом), зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до підпункту «б» 176.2 пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

Виходячи з вище викладеного, перевіркою встановлено порушення пункту 18.1, пункту 18.2 статті 18, підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті І62. підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 176.2 «а» «б» пункту 176.2 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15243,64 грн. (101624,30 Х 15%), у т.ч. по періодам: (2-4 кв.) 2012 року в сумі 12094,39 грн. (80629,30 грн. Х 15%), 2013 року в сумі 3149,25грн. (20995,0*15%), а також не надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) з зазначенням виплат за придбаний товар за перевіряємий період»… (сторінка 09-11 Акту перевірки №20/08-26-1702/214/НОМЕР_3 від 28 травня 2015 року).

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу на підставі наступного.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16 липня 1999 року.

Сфера дії Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначена в статті 2 зазначеного Закону.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий Кодекс України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року.

У главі 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» Розділу XIV «Спеціальні податкові режими» встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку (пункт 291.1 статті 291 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Відповідно до підпункту 296.1.1 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Відповідно до пункту 4 Порядку «Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення» затвердженого наказом № 1637 від 15 грудня 2011 року у Книзі відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у платника податку.

Згідно з пунктом 5 Порядку записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги).

Пунктом 6 Порядку визначено, що платник податку заносить до Книги відомості в такому порядку: 6.1. У графі 1 зазначається дата запису; 6.2. У графах 2-7 відображається дохід від провадження господарської діяльності, що оподатковується за ставками, встановленими відповідно до пункту 293.2 та підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу: 6.2.1. У графі 2 зазначається отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги; 6.2.2. У графі 3 вказується сума повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати; 6.2.3. У графі 4 зазначається скоригована сума доходу за продані товари, виконані роботи, надані послуги на суму повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати та розраховується як різниця граф 2 і 3; 6.2.4. У графі 5 вказується вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); 6.2.5. У графі 6 відображається сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності; 6.2.6. У графі 7 відображається загальна сума доходу як сума граф 4, 5 і 6. 6.3. У графах 8 і 9 відображаються відповідно вид та сума доходу, що оподатковується за ставкою 15% відповідно до підпунктів 2-4 пункту 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу.

Згідно з пунктом 7 Порядку дані Книги використовуються платником податку для заповнення податкової декларації платника єдиного податку.

Отже суд звертає увагу відповідача на те, що ані Податковим кодексом України, ані Порядком про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення не зобов'язано фізичну особу-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування зберігати первинні документи, при здійсненні записів Книги «Обліку доходів для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платником на додану вартість».

Разом з тим, суд вважає недоречним посиланням податкового органу в Акті перевірки на підпункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Однак, стаття 177 Податкового кодексу України врегульовує оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Тобто, стаття 177 Податкового кодексу України не може розповсюджуватись на Фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.

Суд наголошує на тому, що податковим органом в Акті перевірки №20/08-26-1702/214/НОМЕР_3 від 28 травня 2015 року самостійно встановлено факт перебування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування на умовах сплати єдиного податку з обранням ставки податку, що складає 20% та другу групу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд виходить з того, що частиною 1 статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено завдання адміністративного судочинства, а саме захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При прийняті рішення суд перевіряє спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Так, зазначеною нормою встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішення № від 07 липня 2015 року та № від 15жовтня 2015 року, докази позивача не спростовані, тому з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 07 липня 2015 року № , яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 19564,55 грн. у тому числі: за основним платежем - 15243,64 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями - 4320,91 грн. та податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2015 року № яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму штрафу у розмірі 277,33 грн.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов