Справа № 813/1273/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року № 813/1273/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить:

- зобовязати відповідача доповнити актовий запис про народження ОСОБА_3 №07, який був складений 22 лютого 1941 року в селі Червоне Золочівського району Львівської області, відомостями про національність обох його батьків, вказавши в графі національність батька (ОСОБА_4) поляк, в графі національність матері (ОСОБА_5) полька;

- зобовязати відповідача доповнити актовий запис про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7 №01, який був складений 01 червня 1929 року в селі Червоне Золочівського району Львівської області, відомостями про національність нареченого і нареченої, вказавши національність нареченого (ОСОБА_4) поляк, національність нареченої ОСОБА_6 ( після шлюбу Захаррчук) ОСОБА_7 полька.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що просить внести зміни в актові записи для зміни національності, з підстав того що його дід та баба були поляками, тому просить відновити його національність. Зазначає, що відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві.

Відповідач заперечень на позов не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Заслухавши доводи представника позивача, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це таким.

Згідно позовної заяви та матеріалів справи, позивач 01.04.2016 звернувся до Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про встановлення національності в актовому записі про народження ОСОБА_3 №07 від 22.02.1941 року, складеного в селі Червоне Золочівського району Львівської області та в актовому записі про шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7 №01 від 01.06.1929 року, складеного в селі Червоне Золочівського району Львівської області.

Листом від 01.04.2016 №03-49 Золочівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомив позивача, що встановлення національності не є компетенцією відділу та дане питання може бути вирішене в судовому порядку відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився 7 лютого 1963. Згідно з свідоцтвом про його народження серії V-УР №0627181 вказано батьком позивача ОСОБА_8 та матірю ОСОБА_9. В свідоцтві національність батьків позивача вказано українець та українка відповідно.

Як видно зі свідоцтва про смерть серії ІІІ СГ №258818 батько позивача - ОСОБА_8 помер 01 травня 1993 року.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що його дід (батько батька) - ОСОБА_4 і його баба (мати батька) - ОСОБА_4 (до одруження ОСОБА_6) ОСОБА_7 за національністю були поляками, однак в актовому записі про їх одруження та в актовому записі про народження його батька - ОСОБА_3 національність батьків не зазначена, хоча повинна бути зазначена.

З матеріалів справи встановлено, що баба позивача - ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7 народилася 23.08.1909 р. в селі Червоне Золочівського району Львівської області. Факт її народження був зареєстрований в метричній (костельній) книзі про народження. Її батько - ОСОБА_6 (помер 08.06.1953 р.) за національністю був поляком, що підтверджується витягом № 4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть та її мати - ОСОБА_10 (померла 16.05.1947 р.) за національністю була полькою, що підтверджується витягом № 5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Факт одруження ОСОБА_6 і ОСОБА_10 зареєстровано 12 вересня 1899 року в метричній (костельній) книзі.

Дід позивача - ОСОБА_4 народився 04.09.1904 р. в селі Червоне Золочівського району Львівської області. Його мати - ОСОБА_11 (померла 02.02.1941 р.) за національністю була полькою, що підтверджується витягом № 6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, а його батько - ОСОБА_12 помер 12.12.1946 р. Факт одруження ОСОБА_12 і ОСОБА_11 зареєстровано 08 листопада 1892 року в метричній (костельній) книзі.

Позивач стверджує, що реєстрація шлюбу в римо-католицькому костелі свідчить про той факт, що батьки його діда та баби були католицького віросповідання, свідомо дотримувалися традицій римо-католицької церкви (для якої характерні латинські обряди), які притаманні польській громаді.

ОСОБА_1 того у позивача є карта поляка №КАВ 077483 термін придатності до 17.12.2025.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 300 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями статей 1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення.

Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах.

При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини.

До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 даного Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Відповідно до положень статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата у шлюбі, походить від батьків, які є подружжям.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до статті 9 даного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно з частино 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

За приписами пунктів 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 вищезазначених Правил - на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може, зокрема, прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Беручи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_2 - внук ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_7, є поляком, з врахуванням того, що батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_7 були поляками, то суд дійшов висновку, що дід і баба позивача за національністю були поляками, належали до польської етнічної групи.

Таким чином, є достатні підстави аби доповнити актовий запис про народження ОСОБА_3 відомостями про національність його батьків і актовий запис про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (до одруження ОСОБА_10) ОСОБА_7 відомостями про їх національність.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідачем не подано до суду будь-яких доказів у спростування позовних вимог, а вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати Золочівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області доповнити актовий запис про народження ОСОБА_3 №07, який був складений 22 лютого 1941 року в селі Червоне Золочівського району Львівської області, відомостями про національність обох його батьків, вказавши в графі національність батька (ОСОБА_4) поляк, в графі національність матері (ОСОБА_5) полька та актовий запис про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_7 №01, який був складений 01 червня 1929 року в селі Червоне Золочівського району Львівської області, відомостями про національність нареченого і нареченої, вказавши національність нареченого (ОСОБА_4) поляк, національність нареченої ОСОБА_10 ( після шлюбу Захаррчук) ОСОБА_7 полька.

Стягнути з Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн 42 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський