Справа № 805/1547/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ К/800/38771/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника позивача Можарової З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Керампром» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Керампром» (далі - позивач, ПрАТ «Керампром») звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 08.04.2015 року № .

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позбавлення платника податків права на відшкодування податку на додану вартість у січні 2015 року у разі вилучення у новій формі декларації з ПДВ рядка 21.1 є протиправним. Крім того, суми податку на додану вартість за січень 2015 року позивачу не відшкодовано, відповідно, від'ємне значення податку попереднього звітного періоду слід вважати від'ємним значенням податку на додану вартість поточного звітного періоду.

Костянтинівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області замінено правонаступником Костянтинівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, ДПІ) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п. 7 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 року за № 1267/26044 та ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 КАС України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ПрАТ «Керампром» є юридичною особою, зареєстроване Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області 05.04.2011 року та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 1 242 107 ; місцезнаходження: 85171, Донецька обл., Костянтинівський р-н, с. Атремівка, вул. Дружби, буд. 2 (а.с. 42, 43). Є платником податку на додану вартість та перебуває на податковому обліку у ДПІ.

20.01.2015 року позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, якою задекларовано суму податкового кредиту 786644,00 грн. (рядок 17), суму податкового зобов'язання 29472,00 грн. (рядок 9) та, відповідно, суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 757172,00 грн. (рядок 19); залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 309004,00 грн. (рядок 21) (а.с. 25-28).

17.02.2015 року позивачем до податкового органу подано уточнюючий розрахунок № до податкової декларації за грудень 2014 року, в якій виправлено наступні показники: зменшено на 29 грн. від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 757143,00 грн.; до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду віднесено 757143,00 грн. (рядки 19, 20.2) (а.с. 29-32).

19.02.2015 року позивачем вдруге подано уточнюючий розрахунок № до податкової декларації за грудень 2014 року, в якій збільшено на 918348 грн. показник від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) - 1675491,00 грн.; при цьому, до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду віднесено 1675491,00 грн. (рядки 19, 20.2 декларації) (а.с. 33-36).

Також 19.02.2015 року позивачем до ДПІ подано звітну податкову декларацію за січень 2015 року. В якій задекларовано суму податкового кредиту 186974,00 грн. (рядок 17), суму податкового зобов'язання 20,00 грн. (рядок 9) та, відповідно, суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 186954,00 грн. (рядок 19); залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 1 675 491, 00 грн. (рядок 21), при цьому, це від'ємне значення відображено як рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду (а.с. 37-40).

Згідно з Додатками № 2-5,8 до цієї декларації позивачем проведено розрахунок коригування сум податку на додану вартість та зроблений розрахунок сум бюджетного відшкодування на суму 1675491 грн. (а.с. 59-65).

З 23.02.2015 року по 12.03.2015 року посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку позивача щодо даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року, за результатами якої складено акт від 12.03.2015 року № 19/05-14-15-01-11-3-24655289 ( а.с.10-18).

У вказаному акті відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п. 7 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966, графи 6 рядка 20.2 уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року від 19.02.2015 року врахованого позивачем при визначенні рядка 21.1 декларації за січень 2015 року від 20.02.2015 року № . Як наслідок, позивачем порушено вимоги п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в частині завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року в сумі 918319,00 грн. (а. с. 10-18).

На підставі висновків зазначеного акту перевірки 08.04.2015 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 918319,00 грн. та накладено на позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 459160 грн.(а.с. 9).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

За змістом до п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Відповідно до п. 46.5. ст. 46 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Внесення змін до податкової звітності передбачено п. 50.1 ст. 50 ПК України, відповідно до норми якої, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинної на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п. 169.4 ст. 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 20.01.2015 року до податкового органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

17.02.2015 року та 19.02.2015 року позивачем подано уточнюючі розрахунки до податкової декларації за грудень 2014 року, в якій виправлено наступні показники, зокрема, показник від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) - 1675491,00 грн.; при цьому, до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду віднесено 1675491,00 грн.

Також, 19.02.2015 року позивачем, в межах звітних строків, до ДПІ подано звітну податкову декларацію за січень 2015 року, в якій вже задекларовано, зокрема, залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 1675491 грн. (рядок 21), при цьому, це від'ємне значення відображено як рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду (а.с. 37-40).

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктами 200.1-200.3 ст. 200 ПК України, передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 цієї ж статті, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

30.01.2015 року (на час подання позивачем декларації з ПДВ за грудень 2014 року) діяла попередня редакція Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966, якою було передбачено, що у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

В той же час, наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України», який набрав чинності з 30.01.2015 року, затверджено нову форму податкової декларації з податку на додану вартість, в якій відсутній рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду.

Також зазначеним наказом змінено форму податкової декларації з податку на додану вартість, відповідно, у лютому 2015 року декларація взагалі не мала рядка 21.1. У новій формі декларації передбачено декларування лише від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду.

З огляду на те, що декларація за січень 2015 року була подана позивачем в межах строків визначених ПК України у лютому 2015 року за старою формою, що не оспорюється відповідачем, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що дії позивача щодо відображення в рядку 21.1 значення графи 6 рядка 20.2 декларації за грудень 2014 року з урахуванням уточнюючих розрахунків є правомірними.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права та встановлених обставин, суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що від'ємне значення податку на додану вартість попереднього звітного (податкового) періоду (грудень 2014 року) слід вважати від'ємним значенням податку на додану вартість поточного звітного (податкового) періоду (січень 2015 року), а відтак, прийняте спірне податкове-повідомлення рішення щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року у справі № 805/1547/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Повний текст виготовлено 17.05.2016 року.