Справа № 808/8442/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2016 рокусправа № 808/8442/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі №808/8442/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПФ Запоріжелектромашоптторг» до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року задоволено позов ТОВ «ПФ Запоріжелектромашоптторг», а саме визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 07.10.2015р.:

№ від 07.10.2015, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 14701 грн. 86 коп., з яких: 11761 грн. 49 коп. - основний платіж, 2940 грн. 37 коп. - штрафна (фінансова) санкція;

№ від 07.10.2015, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку, на 42143 грн. 75 коп., з яких: 33307 грн. 00 коп. - основний платіж, 8836 грн. 75 коп. - штрафна (фінансова) санкція;

№ від 07.10.2015, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з військового збору на 2589 грн. 38 коп., з яких: 2071 грн. 50 коп. - основний платіж, 517 грн. 88 коп. - штрафна (фінансова) санкція.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Вільнянська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що посадовими особами Вільнянської ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "ПФ "Запоріжелектромашоптторг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2015 по 31.07.2015, за результатами якої 16.09.2015 складено Акт №555/08-06-17/35987825.

В акті перевірки вказано на порушення підприємством вимог:

1) вимог п.п. 266.3.3 п. 266.3, пп.266.5.1 п.266.5, пп.266.7.5 п.266.7, пп.266.8.1 п.266.8 ст.266

Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, в загальній сумі 11761,49 грн., в т.ч. за І квартал 2015 року в сумі 5880,74 грн. та за II квартал 2015 року в сумі 5880,75 грн.;

2) п.164.1, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 33307,00 грн.;

3) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не відображення у поданому податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за II квартал 2015 року дохід з ознакою 126 по фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в сумі 169580,00 грн.;

4) п.164.1, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в частині неутримання і неперерахування до бюджету сум військового збору в сумі 2071,50 грн. по терміну перерахування 18.06.2015.

На підставі акту перевірки Вільнянською ОДПІ 07.10.2015р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 14701 грн. 86 коп., з яких: 11761 грн. 49 коп. - основний платіж, 2940 грн. 37 коп. - штрафна (фінансова) санкція;

2) №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку, на 42143 грн. 75 коп., з яких: 33307 грн. 00 коп. - основний платіж, 8836 грн. 75 коп. - штрафна (фінансова) санкція;

3) №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з військового збору на 2589 грн. 38 коп., з яких: 2071 грн. 50 коп. - основний платіж, 517 грн. 88 коп. - штрафна (фінансова) санкція.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень контролюючого органу є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржені рішення відповідача прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податкових кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З огляду на акт перевірки підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.

Станом на 01.01.2015 на балансі ТОВ «ПФ Запоріжелектромашоптторг» перебував об'єкт нерухомого майна, а саме 1/20 частка будівлі головного корпусу інв.№17, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Люцерна, вул..Радгоспна, 9а, а відтак підприємство було платником податку на нерухоме майно відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України. Правила оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначені, зокрема, у ст.266 Податкового кодексу України. Ставки податку на нерухоме майно та інші питання оподаткування цим податком Люцернянська сільська рада Вільнянського району затвердила Рішенням від 16.01.2015 №20. Так, згідно зазначено рішення органу місцевого самоврядування ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. ТОВ «ПФ Запоріжелектромашоптторг» самостійно розраховано суму податку на 2015 рік, з урахуванням рішення Люцернянської сільської ради Вільнянського району від 16.01.2015 №20 та відображено результати такого розрахунку у податковій декларації, поданій податковій службі 19.02.2015. 23.04.2015 Люцернянська сільська рада Вільнянського району прийняла Рішення №9, яким зменшила ставки податків та внесла зміни до переліку пільг, у зв'язку із чим ТОВ «ПФ Запоріжелектромашоптторг» 28.04.2015 подано до Вільнянської ОДПІ Уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно за 2015 рік. Згідно Уточнюючої декларації річна сума податку на нерухоме майно за 2015 рік визначена ТОВ "ПФ "Запоріжелектромашоптторг" в сумі 393,65 грн. (1640,2 кв.м. х 0,24 грн. = 393,65 грн.), з розрахунку: ставка податку, затверджена Люцернянською сільською радою - 0,24 грн. за 1 кв.м. (0,02% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв.м. бази оподаткування); площа об'єкта - 1963,6 кв.м. В акті перевірки податкова служба вказує на те, що підприємство не мало права на подання 28.04.2015 Уточнюючої декларації з податку на нерухоме майно за 2015 рік з урахуванням ставок податку, які встановлені на підставі рішення Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №9 від 23.04.2015, оскільки, на думку податкової служби, Рішення №9 може застосовуватися лише з 2016 року. Така позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що Рішення №9 не може застосовуватися для розрахунку податку на нерухоме майно на 2015 рік, оскільки офіційно було оприлюднене пізніше, ніж до 15-го липня попереднього бюджетного року, а тому відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України має застосовуватися лише з 2016 року.

Правильно встановивши підстави для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано вказав на неправомірність такого рішення контролюючого органу з огляду на наступне.

Податок на майно, який складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю, відноситься до місцевих податків (ст.ст.10, 265 ПК України).

У п.33 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України зазначено наступне: "Установити, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1. пункту 265.5 статті 265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості".

Таким чином, Податковим кодексом України визначено максимальний розмір ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості на 2015 рік.

Відповідно до п.12.4 ст.12 Податкового кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать: 12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; 12.4.2 визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу; 12.4.3 до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду; 12.4.4 встановлення в межах, визначених цим Кодексом, ставок акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, визначення ставок податку для об'єктів нежитлової нерухомості на конкретній території, з урахуванням максимального розміру ставки, яка встановлена Податковим кодексом України на 2015 рік, віднесено до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад.

У спірному випадку ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлені рішеннями Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Так, у п.1 Рішення №20 від 16.01.2015 зазначено: "… 1.Встановити на території Люцернянської сільської ради наступні ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: … - ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. 2.Затвердити Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком №1…".

На підставі вказаного Рішення №20 від 16.01.2015 ТОВ "ПФ Запоріжелектромашопторг" самостійно розраховано суму податку на 2015 рік та відображено результати такого розрахунку у Податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (звітна) на 2015 рік, яка подана відповідачу 19.02.2015.

23.04.2015 Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області Рішенням №9 затвердила зміни до Рішення №20, яким зменшила ставки податків та внесла зміни до переліку пільг.

Так, відповідно до п.1 цього Рішення №9 від 23.04.2015 Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області вирішила: "… 1.Внести зміни до п.1 рішення сільської ради від 16.01.2015 №20, виклавши його у новій редакції: …".

При цьому, пункти 3-5 рішення залишено без змін (п.3 Рішення №9 від 23.04.2015).

Відповідно до п.1 Рішення №9 від 23.04.2015, пп.5.2.1 п.5.2 "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", затвердженого цим Рішенням, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості комерційного використання, що перебувають у власності юридичних осіб та суб'єктів підприємницької діяльності становить 0,02 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

У зв'язку із наведеним, ТОВ "ПФ Запоріжелектромашопторг" 28.04.2015 подано відповідачу Уточнену податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік (надалі - Уточнююча декларація).

Згідно Уточнюючої декларації річна сума податку на нерухоме майно за 2015 рік визначена позивачем у сумі 393 грн. 65 коп. з розрахунку: ставка податку, затверджена Люцернянською сільською радою - 0,24 грн. за 1 кв.м. (0,02% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв.м. бази оподаткування), площа об'єкта - 1640,2 кв.м.

Вказуючи на неправомірність зменшення позивачем стави податку, податкова служба посилається на положення пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України та вказує на те, що Рішення №9 не може застосовуватися для розрахунку податку на нерухоме майно на 2015 рік, оскільки офіційно було оприлюднене пізніше, ніж до 15-го липня попереднього бюджетного року, а тому застосовуватися лише з 2016 року.

Так, дійсно за загальними положеннями пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В той же час, у п.4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (який 01.01.2015 набрав чинності, опублікований - Голос України 2014, №254 (Спецвипуск) від 31.12.2014) зазначено наступне: " 4. Рекомендувати органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"".

Таким чином, прийнявши до уваги особливості правового регулювання визначення ставок податку на 2015 рік, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність посилань контролюючого органу на положення пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України.

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Рішенням №9 від 23.04.2015 лише внесено зміни до Рішення №20 від 16.01.2015. З огляду на що, є не послідовною позиція податкової служби, яка вважає правильним застосування у спірних правовідносинах Рішення №20 від 16.01.2015 (при цьому, приймаючи до уваги позицію ДПІ, воно також прийнято з порушенням вимог пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України), але заперечує можливість застосування Рішенням №9 від 23.04.2015.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № прийняте відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Актом перевірки №555/08-06-17/35987825 від 16.09.2015 підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2015 стали висновки щодо порушення ТОВ "ПФ Запоріжелектромашопторг" вимог: а) п.164.1, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1., пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України (внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 33307 грн. 00 коп.); б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України (в частині не відображення у поданому податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф.№1-ДФ) за II квартал 2015 року дохід з ознакою 126 по фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в сумі 169580 грн. 00 коп.).

Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на наступному.

Дослідженням наданих до перевірки документів, а саме акту приймання-передачі нерухомого майна №1 від 17.06.2015, протоколу №6/2015 від 17.06.2015р загальних зборів учасників ТОВ «ПФ Запоріжелектромашопторг» та копії витягу з інформаційної довідки №42486895 від 19.08.2015, встановлений факт безоплатної передачі майна ТОВ «ПФ Запоріжелектромашопторг» фізичній особі ОСОБА_1, а саме будівлі головного корпусу, інвентарний №17 (1/20 частина) загальною площею 1866,5кв.м. Зазначене майно перебувало у власності ТОВ «ПФ Запоріжелектромашопторг» відповідно до договору купівлі-продажу №317 від 20.02.08.

З цих підстав, ДПІ зроблено висновок про те, що фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага у розмірі вартості переданого майна, який, у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. І з вказаного доходу ТОВ «ПФ Запоріжелектромашопторг», як податковим агентом, мав бути утриманий та сплачений до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з такою позицією контролюючого органу з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що єдиним учасником (засновником) ТОВ «ПФ Запоріжелектромашопторг» є фізична особа ОСОБА_1.

При формуванні Статутного фонду Товариства ОСОБА_1 внесено матеріальні цінності та кошти (а.с.92-93).

25.03.2015 загальними зборами учасників товариства прийнято рішення про ліквідацію ТОВ "ПФ "Запоріжелектромашоптторг" (протокол №3/03/2015). Після завершення розрахунків з кредиторами, позивачем було прийнято рішення про розрахунки з учасниками та затвердження ліквідаційного балансу. Відповідно до ч.12 ст.111 Цивільного кодексу України майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ "ПФ "Запоріжелектромашоптторг" (протокол №6/2015 від 17.06.2015) об'єкт нерухомості у зв'язку із ліквідацією був переданий учаснику товариства - ОСОБА_1 на підставі Акту приймання передачі від 17.06.2015.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції вказав на безпідставність доводів ДПІ про те, що передане ОСОБА_1 майно слід розцінювати як безоплатно передане для цілей оподаткування у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, оскільки у спірному випадку йдеться про інвестиційний прибуток, відносно якого визначений особливий порядок оподаткування.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.170.2.7 п.170.2 ст.170 ПК України корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, вважаються «інвестиційним активом», особливості оподаткування операцій з яким для фізичних осіб - платників ПДФО, визначені у п.170.2 ст.170 ПК України.

Відповідно до п.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п.170.2 ст.170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами) (пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України)

Відповідно до п.п.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:

обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;

зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;

повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Таким чином, оплата частки у статутному капіталі господарського товариства (товариства з обмеженою відповідальністю), є витратами на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав), а передання майна учаснику цього товариства при ліквідації - доходами від продажу цього інвестиційного активу.

Відповідно до пп.170.2.6 п.170.2 ст.170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Таким чином, законом визначено, що позитивний фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами не відноситься до доходів, які підлягають оподаткуванню при їх виплаті, оскільки визначити об'єкт оподаткування можливо лише за наслідками календарного року, просумувавши фінансові результати від усіх операцій за усіма видами інвестиційних активів, які здійснювалися протягом року платником податків.

Внаслідок цього, відповідно до пп.164.2.9 п.164.2 ст.164 ПК України інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, визначений окремим рядком (пунктом) серед доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи.

За операціями платника податків з інвестиційними активами у вигляді корпоративних прав відсутня і особа податкового агента.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа,... самозайнята особа, ... які . зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

При цьому згідно пп.170.2.9 п.170.2 ПК України податковим агентом платника податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, є такий професійний торговець (крім операцій з цінними паперами, визначеними у підпункті 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу). Відповідно, в інших випадках особою, відповідальною за нарахування, сплату податку і звітування про інвестиційний прибуток від операцій з інвестиційними активами, є сам платник податків.

Враховуючи, що на придбання корпоративних прав особою-учасником (ОСОБА_1.) були понесені витрати, отримання майна в результаті ліквідації товариства не може відповідати визначенню доходів фізичної особи у вигляді «додаткового блага», тобто безоплатно отриманого майна або коштів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на не послідовність позиції податкової служби у спірних правовідносинах.

Так, ДПІ в акті перевірки відображено обставини, які свідчать про те, що окрім передання Товариством майна ОСОБА_1, останньому видано також і залишок грошових коштів в розмірі 23645,40грн. В обох випадках передання здійснено внаслідок ліквідації Товариства його учаснику після завершення розрахунків з кредиторами. При цьому, передані грошові кошти ДПІ визнала інвестиційним доходом фізичної особи, а переданий об'єкт нерухомості визнала як додаткове благо, що отримано фізичною особою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскарженого податкового повідомлення-рішення №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості податкового повідомлення-рішення №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з військового збору.

Так, визначення податкового зобов'язання з військового збору здійснене відповідачем у зв'язку із визначенням податкового зобов'язання з ПДФО, на підставі п.16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, згідно якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу, а об'єктом оподаткування є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку ТОВ "ПФ "Запоріжелектромашоптторг" не здійснювалась виплата (передача) додаткового блага фізичний особі ОСОБА_1, а підприємство не є податковим агентом при виплаті доходу від операцій з корпоративними правами (інвестиційним активом), то обґрунтовано суд вказав і на те, що позивач не є відповідальною особою за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі №808/8442/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк