Справа № 127/6825/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/6825/16-а
Провадження № 2-а/127/282/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Подоляк М.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Плахотнюк Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/6825/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій, як бездіяльність та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому просив визнати відмову начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, як бездіяльність, протиправною та зобов'язати відповідача на підставі статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про скасування процесуального документа, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державний виконавець при примусовому виконанні рішення суду у справі №127/9587/14-а направив повідомлення про кримінальне правопорушення посадовими особами Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, тоді як необхідно було надіслати таке повідомлення до Вінницького міського відділу, оскільки місцезнаходження боржника: АДРЕСА_1. Таким чином, на думку позивача, державний виконавець направив подання (повідомлення) не до того правоохоронного органу до компетенції якого входить притягнення боржника до відповідальності, а тому на даний час до боржника ніяких мір не прийнято.

Враховуючи зазначене позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Сускова А.О. з заявою, в якій просив винести постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015р., однак у відповідь отримав відмову з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку позивача, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сусков А.О. неправомірно відмовив позивачеві у скасуванні процесуального документу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а також додатково пояснив, що державний виконавець при винесенні постанов про накладення штрафів на боржника не перевірив стан виконання зазначених постанов, направив повідомлення про кримінальне правопорушення не до того правоохоронного органу, а тому на його думку є всі підстави для винесення начальником відділу постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015р.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву (а.с. 24-29) та представники відповідача в судових засіданнях з позовними вимогами не погодилися, просили суд у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду у справі №127/9587/14-а вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів та цілком правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження №45465807, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014р. у справі №127/9567/14-а задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області та зобов'язано УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області перерахувати та привести у відповідність розмір державної та щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 28.12.2007 року, починаючи з 13.11.2013 року, здійснивши виплату сум пенсій з урахуванням проведених раніше виплат, врахувавши при цьому, що розмір державної пенсії ОСОБА_1 не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров'ю, становить сімдесят п'ять процентів мінімальної пенсії за віком, застосувавши при цьому показник мінімальної пенсії за віком в розмірі мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8-9).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014р. постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про перерахунок та приведення у відповідність пенсії ОСОБА_1 за період з 13.11.2013 року по 31.12.2013 року та в цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог. В решті постанову від 04.06.2014р. залишено без змін (а.с. 10-13).

На виконання вищевказаних судових рішень Вінницьким міським судом Вінницької області 11.11.2014р. видано виконавчий лист, який 12.11.2014р. ОСОБА_1 пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання (а.с. 39, 80).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 17.11.2014р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 11.11.2014р.Вінницьким міським судом Вінницької області та встановлено боржнику строк до 24.11.2014р. для самостійного виконання рішення суду (а.с. 40).

Листом №1227/06-30/09 від 24.11.2014р. Управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі повідомлено державного виконавця про часткове виконання рішення суду, а саме здійснення перерахунку пенсії за період з 01.04.2014р. по 02.08.2014р., а також повідомлено що виплата коштів по рішенню суду не може бути здійснена у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування (а.с. 42-44).

28.11.2014р. відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі №127/9587/14-а, яке ухвалою суду від 17.12.2014р. було задоволено та змінено спосіб та порядок виконання, шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 28888,77 грн. (а.с.47-54)

Проте, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015р. ухвалу суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні подання відмовлено.

В подальшому, 09.04.2015р. та повторно 15.05.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. на адресу УПФУ у Вінницькому районі направлялись вимоги, якими зобов'язано божника виконати рішення суду в повному обсязі до 16.04.2015р. та до 21.05.2015р. відповідно. (а.с. 55, 56, 59, 60).

Однак, УПФУ у Вінницькому районі у своїх відповідях від 15.04.2015 та 20.05.2015 повідомило державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю фінансування (а.с. 57, 58, 61, 62).

З акту державного виконавця від 26.05.2015р. вбачається, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. встановлено, що рішення Вінницького міського суду №127/9587/14-а боржником не виконано в повному обсязі та не надано підтвердження щодо вчинення будь-яких дій з метою виділення коштів (а.с. 63).

26.05.2015р. головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ у Вінницькому районі в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії (а.с. 64, 65).

Разом з винесенням зазначеної постанови, 26.05.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. на адресу УПФУ у Вінницькому районі в черговий раз надіслана вимога № 4090/02.2-27/3, якою зобов'язано божника виконати рішення суду в повному обсязі до 16.04.2015р. (а.с. 66, 67)

У відповідь на вимогу, УПФУ у Вінницькому районі листом від 15.04.2015р. №736/06-30/09 повідомило державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю фінансування (а.с. 68, 69).

З акту державного виконавця від 03.06.2015р. вбачається, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. встановлено, що рішення Вінницького міського суду по справі №127/9587/14-а боржником не виконано та не надано підтвердження щодо вчинення будь-яких дій для фактичного виконання рішення суду (а.с. 70).

Враховуючи наведене, 03.06.2015р. головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ у Вінницькому районі в подвійному розмірі в сумі 1360 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії (а.с. 71, 72).

15.06.2015р. державним виконавцем до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області направлено повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі 127/9587/14-а (а.с. 73-76).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015р. виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 11.11.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області по справі 127/9587/14-а закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 77-79).

10.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Сускова А.О. з заявою, в якій просив винести постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015р. (а.с. 14)

Однак, листом №2054/02.2-27/3 від 21.03.2016р., за підписом начальника відділу Сускова А.О., позивачу роз'яснено, що дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень, що є підставою для відмови у винесенні постанови про скасування процесуального документа по виконавчому провадженню №45465807 (а.с. 15-16).

Визначаючись щодо правомірності заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що оскаржуючи відмову начальника відділу ДВС у винесенні постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, позивачем фактично ставиться під сумнів законність самої постанови державного виконавця Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015р. про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого 11.11.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області по справі 127/9587/14-а.

Однак, такі твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно з частиною 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається зі змісту постанови державного виконавця Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015р. про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження закінчено з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

В той же час, згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89 Закону №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 статті 89 Закону №606-XIV передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Поряд з цим, згідно з частиною 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» визначено послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких останній виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

До таких дій, зокрема, відносяться:

1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

3) звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як уже вище зазначалося, в судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Сінгаєвською О.М. постановою від 26.05.2015р. накладено штраф на боржника розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, постановою від 03.06.2015р. накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 1360 грн. та 15.06.2015р. направлено до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі 127/9587/14-а.

Таким чином, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015р. ВП №45465807 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого 11.11.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області по справі 127/9587/14-а, винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень та у спосіб встановлений вказаним законом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною 2 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований

державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями

державного виконавця під час виконання рішень має право у разі,

якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати

постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, оскільки державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб встановлений законом винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у начальника відділу були відсутні праві підстави для винесення постанови про скасування процесуального документа.

Посилання позивача на ту обставину, що державний виконавець направив подання (повідомлення) не до того правоохоронного органу до компетенції якого входить притягнення боржника до відповідальності суд вважає безпідставним та до уваги не приймає з огляду на таке.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено конкретного правоохоронного органу до якого звертається державний виконавець з відповідним повідомленням, а тому підслідність для розслідування справи буде визначатись за правилами встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно частини 1 статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність (ч. 2 ст. 218 КПК).

Як вбачається з повідомлення начальника СВ Вінницького РВ поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області І.Г. Татарченка №2911/20-2016 від 16.05.2016, 30.06.2015р. до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з Головного управління юстиції у Вінницькій області надійшло повідомлення про вчинення УПФУ у Вінницькому районі кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. Дане повідомлення 1 липня 2015 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913 та на даний момент по кримінальному провадженні триває досудове розслідування (а.с. 35).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що правомірність внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про вчинення УПФУ у Вінницькому районі кримінального правопорушення, а також правомірність дій щодо проведення досудового розслідування не є предметом дослідження у даній справі.

Крім того, орган який проводить досудове розслідування встановивши, що повідомлення про злочин надійшло не до того органу, який компетентний здійснювати досудове розслідування, не позбавлений можливості направити відповідне повідомлення за підслідністю, при цьому, згідно з частиною 5 статті 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

З урахуванням вищенаведеного, слідує висновок, що надсилання державним виконавцем подання (повідомлення) до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, а не до Вінницького МВМ, не впливає на правомірність винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Що стосується посилань позивача на те, що державний виконавець при винесенні постанов про накладення штрафів на боржника не перевірив стан виконання зазначених постанов судом також до уваги не приймається, оскільки винесення постанови про накладення штрафу в подвійному розмірі та надіслання подання до правоохоронного органу не ставиться в залежність від фактичного виконання чи невиконання боржником постанови державного виконавця про накладення штрафу.

При цьому, як пояснила в судовому засіданні представник відповідача та вбачається з постанови від 24.06.2015р. ВП №45465807 про закінчення виконавчого провадження (п. 3 резолютивної частини постанови) постанови про накладення штрафу на боржника від 26.05.2015р. та від 03.06.2015р. виділено в окремі провадження.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість рішення відповідача щодо відмови у скасуванні процесуального документа відповідають нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України..

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, відсутні підстави для їх відшкодування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 69-72, 86, 159-162, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текс постанови виготовлено 20.05.2016р.

Суддя: