Справа № 820/10867/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р. Справа № 820/10867/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. по справі № 820/10867/15

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс"

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі , Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс", звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- скасувати податкові повідомлення - рішення № від 24.06.2015 року, № від 24.06.2015 року;

- зобов'язати ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року.

-скасувати рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 08.12.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року позовні вимоги в частині скасування рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 08.12.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії та скасувати податкові повідомлення рішення залишено без розгляду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року по справі № 820/10867/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс" задоволено.

ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 17.05.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код - 39461309. (т.2 а.с.1-2).

Товариство взято на податковий облік і станом на даний час перебуває на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області у зв'язку із зміною юридичної адреси.

На підставі наказу ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська №395 від 26.05.2015 року (де на час проведення перевірки перебувало підприємство позивача), відповідачем - ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Оніка Плюс" щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків ПП "Еталон" () за період січень 2015 року, ТОВ "Нафтакомпані" () за період лютий 2015 року, ТОВ "Капітал Х" () за період березень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року. (т.1 а.с.40-91).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "Оніка Плюс", встановлено порушення:

1) п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями - відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ "Оніка Плюс", а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Оніка Плюс" операцій з придбання товарів та нафтопродуктів по ланцюгу постачання від ПП "Еталон" в січні 2015 року, ТОВ "Нафтакомпані" в лютому 2015 року. ТОВ "Капітал Х" в березні 2015 року;

2) п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями - відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ "Оніка Плюс", а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Оніка Плюс" операцій з реалізації товару по ланцюгу: ПП "Еталон" в січні 2015 року, ТОВ "Нафтакомпані" в лютому 2015 року, ТОВ "Капітал Х" в березні 2015 року;

3) п.187.1 ст.187, п. 198.1, 198.2 ст. 198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення залишку від'ємного значення (р.26) у сумі 2967956,0 грн.; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду (р.19) у сумі 608738 грн.; заниження податку на додану вартість за березень 2015 року в сумі 4027743 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 09.06.2015 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 5034678,75 грн., з них за основним платежем 4027743 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1006935,75 грн. (т. 1 а.с.95);

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3576694,00 грн. (т. 1 а.с.94).

Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 24.06.2015 року, № від 24.06.2015 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, прийнято оскаржувані рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосуванні норм законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 16.01.2015 року між ТОВ "Оніка Плюс" та Приватним підприємством "Еталон" () укладено договір поставки №100/01-15, відповідно до умов якого постачальник (ПП "Еталон") зобов'язаний поставити та передати у власність покупцеві (ТОВ "Оніка Плюс") товари в асортименті, упаковці та по цінам, що узгоджені сторонами, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах. визначених цим договором. (т.2 а.с.187).

Згідно пункту 1.2 та 3.1 договору, поставка товару проводиться у відповідності специфікацій до цього договору.

Поставка товару зі складу постачальника на склад покупця здійснюється силами та за рахунок постачальника. Поставка здійснюється на умовах, визначених у заявці на поставку товару в розумінні термінів Інкотермс в редакції 2000 року. Якщо інше не вказано у заявці (специфікації), поставка виконується на умовах DDP (склад покупця).

Згідно специфікацій до договору №100/01-15 від 16.01.2015 року - умови поставки DDP (склад покупця), відповідно Інкотермс 2010 року.

Номенклатуру, кількість та ціну товару уточнено в специфікаціях до договору №100/01-15 від 16.01.2015 року. (т.2 а.с.188-250, т.3 а.с.1-11).

Фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме:

- видатковими накладними: №543 від 16.01.2015 р. на суму 1032,12 грн. (у т.ч. ПДВ 172,02 грн.), №542 від 16.01.2015 р. на суму 3095,38 грн. (у т.ч. ПДВ 515,90 грн.), №541 від 16.01.2015 р. на суму 11430,38 грн. (у т.ч. ПДВ 1905,06 грн.), №546 від 16.01.2015 р. на суму 52,56 грн. (у т.ч. ПДВ 8,76 грн.), №545 від 16.01.2015 р. на суму 203,62 грн. (у т.ч. ПДВ 33,94 грн.), №544 від 491,40 грн. (у т.ч. ПДВ 81,90 грн.), №421 від 16.01.2015 р. на суму 495,92 грн. (у т.ч. ПДВ 82,65 грн.), №422 від 16.01.2015 р. на суму 494,29 грн. (у т.ч. ПДВ 82,38 грн.), №588 від 19.01.2015 р. на суму 1224,83 грн. (у т.ч. ПДВ 204,14 грн.), №414 від 19.01.2015 р. на суму 1083,24 грн. (у т.ч. ПДВ 180,54 грн.), №589 від 19.01.2015 р. на суму 518,24 грн. (у т.ч. ПДВ 86,37 грн.), №590 від 19.01.2015 р. на суму 290,22 грн. (у т.ч. ПДВ 48,37 грн.), №586 від 19.01.2015 р. на суму 8812,58 грн. (у т.ч. ПДВ 1468,76 грн.), №587 від 19.01.2015 р. на суму 7915,61 грн. (у т.ч. ПДВ 1319.27 грн.), №423 від 19.01.2015 р. на суму 699,25 грн., (у т.ч. ПДВ 116.54 грн.), №663 від 19.01.2015 р. на суму 148,03 грн. (у т.ч. ПДВ 24,67 грн.), №662 від 19.01.2015 р. на суму 170,06 грн. (у т.ч. ПДВ 28,34 грн.), №661 від 19.01.2015 р. на суму 409,38 грн. (у т.ч. ПДВ 68,23 грн.), №660 від 19.01.2015 р. на суму 4004,84 грн. (у т.ч. ПДВ 667,44 грн.), №426 від 19.01.2015 р. на суму 640,99 грн. (у т.ч. ПДВ 106,83 грн.), №424 від 19.01.2015 р. на суму 471,71 грн. (у т.ч. ПДВ 78.62 грн.), №776 від 20.01.2015 р. на суму 17079,42 грн. (у т.ч. ПДВ 2846,57 грн.), №777 від 20.01.2015 р. на суму 3276,76 грн. (у т.ч. ПДВ 546,13 грн.), №779 від 20.01.2015 р. на суму 487,49 грн. (у т.ч. ПДВ 81,25 грн.), №778 від 20.01.2015 р. на суму 3075,61 грн. (у т.ч. ПДВ 512,60 грн.), №429 від 20.01.2015 р. на суму 489,67 грн. (у т.ч. ПДВ 81,61 грн.), №428 від 20.01.2015 р. на суму 569,90 грн. (у т.ч. ПДВ 94,98 грн.), №427 від 20.01.2015 р. на суму 450,70 грн. (у т.ч. ПДВ 75,12 грн.), №781 від 20.01.2015 р. на суму 71,02 грн. (у т.ч. ПДВ 11,84 грн.), №780 від 20.01.2015 р. на суму 277,25 грн. (ті про зобов'язання вчинити певні дії та скасувати податкові повідомлення рішення залишено без розгляду.

- зворотними накладними: №6677 від 31.01.2015 р. на суму 204,37 грн. (у т.ч. ПДВ 34,06 грн.), №6676 від 31.01.2015 р. на суму 25.46 грн. (у т.ч. ПДВ 4,24 грн.), №6675 від 31.01.2015 р. на суму 83,47 грн. (у т.ч. ПДВ 13,91 грн.), №6674 від 31.01.2015 р. на суму 82,45 грн. (у т.ч. ПДВ 13,74 грн.), №6664 від 31.01.2015 р. на суму 1570,94 грн. (у т.ч ПДВ 261,82 грн.), №6619 від 31.01.2015 р. на суму 15,34 грн. (у т.ч. ПДВ 2,56 грн.), №6618 від 31.01.2015 р. на суму 2165,66 грн. (у т.ч. ПДВ 360,94 грн.). (т.3 а.с.91-97).

- податковими накладними: №1823 від 16.01.2015 р. на суму 494,29 грн. (у т.ч. ПДВ 82,38 грн.), №1822 від 16.01.2015 р. на суму 495,92 грн. (у т.ч. ПДВ 82,65 грн.), №2100 від 16.01.2015 р. на суму 52,56 грн. (у т.ч. ПДВ 8,76 грн.), №2097 від 16.01.2015 р. на суму 1032,12 грн. (у т.ч. ПДВ 172,02 грн.), №2098 від 16.01.2015 р. на суму 491,40 грн. (у т.ч. ПДВ 81,90 грн.), №2096 від 16.01.2015 р. на суму 3095,38 грн. (у т.ч. ПДВ 515,90 грн.), №2094 від 16.01.2015 р. на суму 36674,45 грн. (у т.ч. ПДВ 6112,41 грн.), №2095 від 16.01.2015 р. на суму 11430,38 грн. (у т.ч. ПДВ 1905,06 грн.), №2099 від 203,62 грн. (у т.ч. ПДВ 33,94 грн.), №2101 від 16.01.2015 р. на суму 129890,05 грн. (у т.ч. ПДВ 21648,34 грн.), №2283 від 19.01.2015 р. на суму 103227,06 грн. (у т.ч. ПДВ 17204,51 грн.), №2297 від 19.01.2015 р. на суму 699,25 грн. (у т.ч. ПДВ 116,54 грн.), №2284 від 19.01.2015 р. на суму 32419,21 грн. (у т.ч. ПДВ 5403,32 грн.), №2299 від 19.01.2015 р. на суму 10413,91 грн. (у т.ч. ПДВ 1735,65 грн.), №2298 від 19.01.2015 р. на суму 471,71 грн. (у т.ч. ПДВ 78,62 грн.), №2285 від 19.01.2015 р. на суму 8812,58 грн. (у т.ч. ПДВ 1468,76 грн.), №22387 від 19.01.2015 р. на суму 1224,83 грн. (у т.ч. ПДВ 204,14 грн.), №2238 від 19.01.2015 р. на суму 518,24 грн. (у т.ч. ПДВ 86,34 грн.), №2239 від 19.01.2015 р. на суму 290,22 грн. (у т.ч. ПДВ 48,37 грн.), №2282 від 19.01.2015 р. на суму 292363,88 грн. (у т.ч. ПДВ 48727,31 грн.), №2236 від 19.01.2015 р. на суму 1083,24 грн. (у т.ч. ПДВ 180,54 грн.), №2300 від 19.01.2015 р. на суму 640,99 грн. (у т.ч. ПДВ 106,83 грн.), №2286 від 19.01.2015р. на суму 7915.61 грн. (у т.ч. ПДВ 1319,27 грн.), №2803 від 19.01.2015 р. на суму 170,06 грн. (у т.ч. ПДВ 28.34 грн.), №2804 від 19.01.2015 р. на суму 148,03 грн. (у т.ч. ПДВ 24,67 грн.), №2800 від 19.01.2015 р. на суму 13350,06 грн. (у т.ч. ПДВ 2225,01 грн.), №2801 від 19.01.2015 р. на суму 4004,64 грн. (у т.ч. ПДВ 667,44 грн.), №2802 від 19.01.2015 р. на суму 409,38 грн. (у т.ч. ПДВ 68,23 грн.), №2857 від 20.01.2015 р. на суму 489,67 грн. (у т.ч. ПДВ 81ті про зобов'язання вчинити певні дії та скасувати податкові повідомлення рішення залишено без розгляду.

- платіжними дорученнями: №128 від 19.03.2015 р. на суму 500000,00 грн., №179 від 16.04.2015 р. на суму 700000,00 грн., №211 від 05.05.2015 р. на суму 100000,00 грн., №225000,00 грн., №329 від 17.06.2015 р. на суму 206000,00 грн., № 431 від 21.07.2015 р. на суму 255000,00 грн. (т.16 а.с.244-249).

З пояснень представника позивача встановлено, що розрахунок по договору поставки №100/01-15 від 16.01.2015 року у січні 2015 року не здійснювався, у зв'язку з цим у позивача виникла кредиторська заборгованість на суму 1042356,58 грн., яка існує і на теперішній час.

Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, судовим розглядом не виявлено.

Відносно викладених в акті перевірки обставин господарської діяльності контрагента позивача - ПП "Еталон", які викладені в акті ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 27.04.2015р. № 1264/22-04/25524885 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Еталон" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року", суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини(рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі №21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Також встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про те, що в перевіряємий період між ТОВ "Оніка Плюс" та ТОВ "Нафтакомпані" укладені договори поставки нафтопродуктів: №НК-0048 від 01.02.2015 року, №НК-0098 від 11.02.2015 року, №НК-0123 від 13.02.2015 року, №НК-0199 від 23.02.2015 р., №НК-0268 від 26.02.2015 року. (т.3 а.с.98-99, 103-104, 108-109, 113-114, 118-119).

Відповідно до пункту 1.1 вказаних договорів постачальник (ТОВ "Нафтакомпані") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Оніка Плюс") нафтопродукти, а покупець прийняти та оплатити товар.

На виконання умов договорів сторонами укладені додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00048 від 01.02.2015 р. на загальну суму 9634997,32 грн. (у т.ч. ПДВ 1605832,89 грн.), №00098 від 11.02.2015 року на суму 2689308,64 грн. (у т.ч. ПДВ 448218,11 грн.), №00123 від 13.02.2015 р. на загальну суму 15803865,42 грн. (у т.ч. ПДВ 2633977,57 грн.), №00199 від 23.02.2015 року на загальну суму 2480920,80 грн. (у т.ч. ПДВ 413486,80 грн.), №00268 від 26.02.2015 року на загальну суму 4599828,82 грн. (у т.ч. ПДВ 766638,14 грн.). (т.3 а.с.100, 105, 110, 115, 120).

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договорів ТОВ "Нафтакомпані" складено та надіслано на адресу ТОВ "Оніка Плюс" листи №197/02/15-Н від 01.02.2015 року, №198/02/15-Н від 11.02.2015 року, №199/02/15-Н від 13.02.2015 року, №200/02/15-Н від 23.02.2015 року, №201/02/15-Н від 26.02.2015 року, в яких зазначено, що придбаний товар знаходиться на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт" та може бути отриманий в будь-який час протягом дії договорів.

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем також надано суду акти приймання-передачі нафтопродуктів №00048 від 01.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 455,112 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 9634997,32 грн. (т.3 а.с.101), №00098 від 11.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 121,983 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2687308,64 грн. (т.3 а.с.106), №00123 від 13.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 652,744 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 15803865,42 грн. (т.3 а.с.111), №00199 від 23.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 100,359 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2480920,80 грн. (т.3 а.с.116), №00268 від 26.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 158,245 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 4599828,82 грн. (т.3 а.с.121).

Розрахунок ТОВ "Оніка Плюс" з ТОВ "Нафтакомпані" у лютому 2015 року за вищевказаними договорами не здійснювався, у зв'язку із чим у позивача вникла кредиторська заборгованість, яка існує на час звернення до суду.

Зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №4498 від 05.01.2015 року з ТОВ "Оніка Плюс" (т.3 а.с.142-143). на підтвердження виконання договору зберігання сторонами складались акти приймання-передачі наданих послуг №01217 від 05.01.2015 року, №01295 від 28.02.2015 року, протокол узгодження ціни №4498, від 05.01.2015 року, акти прийому та зняття зі зберігання нафтопродуктів. (т.3 а.с.144-151).

Транспортування нафтопродуктів здійснювалося за допомогою транспортних засобів контрагентів позивача, а саме: ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на підставі договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №33 від 12.01.2015 р. (т.3 а.с.156-158); ТОВ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору на перевезення вантажним автомобільним транспортом №4543 від 15.01.2015 року (т.3 а.с.174); ТОВ "Днєпротрансойл" на підставі договору на перевезення вантажним автомобільним транспортом №4560 від 15.01.2015 року (т.3 а.с.165-166).

Реальність вчинення договорів підтверджується актами здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0000145 від 28.02.2015 року, №02212 від 28.02.2015 року, №029 від 28.02.2015 року та товаро-транспортними накладними, що містяться в матеріалах справи. (т.3 а.с.163, 172, 180, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250).

Єдиною підставою для прийняття контролюючим органом висновків, висвітлених в актів перевірки №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року, про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Оніка Плюс" та ТОВ "Нафтакомпані" стала інформація податкового органу про наявність розбіжності даних АІС "Податковий блок" за лютий 20115 року, наданих підприємствами, а також відсутність фінансово-господарської діяльності ТОВ "Нафтакомпані" з іншими контрагентами.

Оскільки, як встановлено матеріалами справи, це єдина підстава, котра вплинула на висновки відповідача про відображення позивачем у звітності показників господарської операції, яка фактично не відбулася, суд не приймає їх згідно до вимог ст. 124 Конституції України, ст.70 КАС України та статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.

Також судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Оніка Плюс" та ТОВ "Капітал Х" у березні 2015 року укладено договори поставки нафтопродуктів: №КХ-0037 від 01.03.2015 року, №КХ-0114 від 12.03.2015 року, №КХ-0168 від 20.03.2015 року. (т.3 а.с.123-124, 130-131, 136-137).

Відповідно до пункту 1.1 вказаних договорів постачальник (ТОВ "Капітал Х") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Оніка Плюс") нафтопродукти, а покупець прийняти та оплатити товар.

На виконання умов договорів сторонами укладені додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00037 від 01.03.2015 р. на загальну суму 20140881,18 грн. (у т.ч. ПДВ 3356813,53 грн.), №00114 від 12.03.2015 року на суму 9937204,46 грн. (у т.ч. ПДВ 1656200,74 грн.), №00168 від 20.03.2015 р. на загальну суму 13030331,06 грн. (у т.ч. ПДВ 2171721,84 грн.). (т.3 а.с.125, 132, 138).

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договорів ТОВ "Капітал Х" складено та надіслано на адресу ТОВ "Оніка Плюс" листи №163/03-КХ від 01.03.2015 року, №164/03-КХ від 12.03.2015 року, №165/03-КХ від 20.03.2015 року, в яких зазначено, що придбаний товар знаходиться на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт" та може бути отриманий в будь-який час протягом дії договорів.

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем також надано суду акти приймання-передачі нафтопродуктів №00037 від 31.03.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 753,764 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 20140881,19 грн. (т.3 а.с.1261), №00114 від 31.03.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 383,630 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 9937204,46 грн. (т.3 а.с.133), №00168 від 31.03.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 520,766 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 13030331,06 грн. (т.3 а.с.139).

Розрахунок ТОВ "Оніка Плюс" з ТОВ "Капітал Х" у березні 2015 року за вищевказаними договорами не здійснювався, у зв'язку із чим у позивача вникла кредиторська заборгованість, яка існує на час звернення до суду.

Зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №4498 від 05.01.2015 року з ТОВ "Оніка Плюс" (т.3 а.с.142-143). на підтвердження виконання договору зберігання сторонами складались акти приймання-передачі наданих послуг №03159 від 31.03.2015 року, протокол узгодження ціни від 31.03.2015 року, акти прийому та зняття зі зберігання нафтопродуктів. (т.3 а.с.152-155).

Транспортування нафтопродуктів здійснювалося за допомогою транспортних засобів контрагентів позивача, а саме: ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на підставі договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №33 від 12.01.2015 р. (т.3 а.с.156-158); ТОВ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору на перевезення вантажним автомобільним транспортом №4543 від 15.01.2015 року (т.3 а.с.174); ТОВ "Днєпротрансойл" на підставі договору на перевезення вантажним автомобільним транспортом №4560 від 15.01.2015 року (т.3 а.с.165-166).

Реальність вчинення договорів підтверджується актами здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0000220 від 31.03.2015 року, №03104 від 31.03.2015 року, №0311 від 31.03.2015 року та товаро-транспортними накладними, що містяться в матеріалах справи. (т.3 а.с.164, 173, 181, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250).

Отже дослідивши належним чином вищенаведену первинну документацію, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач є сумлінним платником податків, немає заборгованості перед бюджетом, подає податкову звітність у строки встановлені податковим законодавством. Також у позивача наявна первинна документація по усім господарським операціям між позивачем та його контрагентами, яка відповідає вимогам законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій. Зазначені документи, у повному обсязі, були надані позивачем до перевірок, однак контролюючий орган всупереч вимог Податкового кодексу України, не перевірив вказані документи та не врахував їх під час складання висновків перевірок. Подібні дії контролюючого органу є порушенням вимог податкового законодавства, адже положеннями п.83.1 ст.83 ПК України передбачено обов'язок контролюючого органу використання та аналіз первинної документації платника податків для здійснення висновків за результатами проведення перевірки.

Відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Одночасно слід зазначити, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, не має підстав вважати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту за перевірений період суми ПДВ за податковими накладними.

Інші доводи апеляційних скарг з посиланнями на інші порушення судом першої інстанції не впливають на вирішення справи по суті та не спростовують його правильних висновків.

В цій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судом встановлено неправомірність висновків актів перевірок та винесених за їх наслідками податкових повідомлень - рішень, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом відновлення суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 74.1 статті 74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Висновки, викладені у Акті, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків, і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Враховуючи зазначене, виключення з баз даних інформації, внесеної на підставі Акта, є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 9 грудня 2014 року (справа № 21-511а14).

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року по справі № 820/10867/15 в частині зобов'язання Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою, не надав доказів сплати судового збору, проте надав клопотання, в якому просив відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх сплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року клопотання Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі було задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 р. скасовано в частині вимог немайнового характеру, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову у розмірі 142087,65 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру) підлягає стягненню на користь Державного бюджету України з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. по справі № 820/10867/15 скасувати в частині зобов'язання Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Оніка Плюс" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1954/04-65-22-03/39461309 від 09.06.2015 року.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини адміністративного позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року по справі № 820/10867/15 залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровському районі (банківські реквізити - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 142087,65 грн. (сто сорок дві тисячі вісімдесят сім ) гривень 65 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст постанови виготовлений 23.05.2016 р.