Справа № 806/1385/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/47609/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Малинський каменедробильний завод" до Державної служби геології та надр України про скасування припису за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ "Малинський каменедробильний завод" в Житомирському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Державної служби геології та надр України про скасування припису.

Позов обґрунтовувало тим, що йому раніше, зокрема, 19 лютого 1998 року, у встановленому порядку був виданий державний акт на право постійного користування на земельну ділянку для виробничих потреб. правовстановлювальні документи на земельну ділянку повністю відповідають вимогам чинного земельного законодавства, яке діяло на час їх видачі.

Вважає, що зміна найменування акціонерних товариств з відкритого на публічне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення, а також переоформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користування надрами.

Просило визнати протиправним та скасувати припис Державної служби геології та надр України від 18 лютого 2014 року № 256-14/06 в частині зобов'язання усунути порушення вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України, статті 18 Кодексу України про надра, отримати та переоформити документи, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користування надрами.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2 припису Державної служби геології та надр України від 18 лютого 2013 року № 256-14/06.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна служба геології та надр України подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить їх скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суди у відповідності із вимогами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинні перевіряти чи оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо, та в залежності від встановленого - вирішити спір.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Відкрите акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 19 лютого 1998 року, ІІ-ЖТ № 001856, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ЖТ № 17-29000022, отримало у постійне користування земельну ділянку площею 65,52 га. Земельну ділянку надано у користування для виробничих потреб.

22 грудня 2010 року загальними зборами акціонерів Відкрите акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод" прийнято рішення про приведення діяльності Товариства у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", у зв'язку з чим змінено найменування ВАТ "Малинський каменедробильний завод" на ПАТ "Малинський каменедробильний завод".

18 лютого 2014 року посадовими особами Центрального міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України здійснено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини) ПАТ "Малинський каменедробильний завод", за результатами якої складено акт

№ 06-02/23/2014-09/п.

Перевіркою встановлено, що ПАТ "Малинський каменедробильний завод" не оформило у встановленому порядку документи, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користуванням надрами. Згідно з Державним актом на право користування землею від 19 лютого 1998 року № 001856 земельну ділянку ВАТ "Малинський каменедробильний завод" надано у постійне користування для виробничих потреб, а фактично ним здійснюється видобування корисних копалин, якими є граніт.

18 лютого 2014 року відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень.

Правомірність цього припису є предметом спору у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутня необхідність у переоформленні документів, що посвідчують право на земельну ділянку у зв'язку зі зміною найменування з відкритого на публічне акціонерне товариство.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судів є правильним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (від 18 грудня 1990 року, у редакції чинній на момент одержання державного акта на право постійного користування) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу України (від 18 грудня 1990 року) право володіння або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів.

Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201-ХІІ "Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею" затверджено форму державного акта направо постійного користування землею, зміст якої передбачав зазначення у акті мети, призначення надання землі у постійне користування.

Отже, Державний акт ІІ-ЖТ № 001856 на право користування землею за формою та зразком відповідає вимогам чинного на той час законодавства.

Тому були відсутні правові підстави для відображення у державному акті цільового призначення (використання) земельної ділянки.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Конституційний суд України в рішенні від 22 вересня 2005 року

№ 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України вказав на невідповідність вимог Земельного кодексу України щодо обов'язку переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди Конституції України.

Крім того, відповідно до пункту 5 розділу XVII "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства" приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення.

Таким чином, вимоги оскаржуваного в частині припису щодо отримання та переоформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користуванням надрами не відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно задовольнив позов, а апеляційний суд залишив рішення без зміни.

Рішення судів є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів та встановлених обставин справи.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" до Державної служби геології та надр України про скасування припису Державної служби геології та надр України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.