Справа № 357/14783/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Літвіної Н.М.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в місті Білій Церкві Київської області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження при здійсненні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за періоди з 13.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 26.10.1986 року по 04.11.1986 року, з 06.11.1986 року по 10.11.1986 року;

- зобов'язати Головне Управління МВС України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення (заробітної плати) та видати відповідну довідку для перерахунку пенсії про заробітну плату в зоні відчуження при здійсненні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за вказані періоди з урахуванням: посадового окладу в подвійному розмірі та кратністю 5 в зоні небезпеки ІІІ, підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю та оплати праці за роботу в зоні відчуження у вихідні дні в подвійному розмірі та кратністю 5.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного Управління МВС України в Київській області щодо відмови ОСОБА_2 у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження при здійсненні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за періоди з 13.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 26.10.1986 року по 04.11.1986 року, з 06.11.1986 року по 10.11.1986 року. Зобов'язано Головне Управління МВС України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення (заробітної плати) та видати відповідну довідку ОСОБА_2 про заробітну плату в зоні відчуження при здійсненні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за періоди з 13.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 26.10.1986 року по 04.11.1986 року, з 06.11.1986 року по 10.11.1986 року з урахуванням: посадового окладу в подвійному розмірі та кратністю 4 в зоні небезпеки ІІІ, підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю та оплати праці за роботу в зоні відчуження у вихідні дні в подвійному розмірі та кратністю 4 для перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з судовим рішенням представники управління Пенсійного фонду України в місті Білій Церкві Київської області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Київською облдержадміністрацією 21.07.1997 року.

Крім того, як встановлено з пояснень представників сторін в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, пенсія позивачу нарахована відповідно до даних про отриману заробітну плату, яку подавав позивач до пенсійного органу при призначенні пенсії.

Також, представник пенсійного органу в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зазначив, що дані про заробітну плату на підставі яких призначено пенсію підтверджені первинними документами. Інформація щодо отримання будь-яких інших сум відсутня.

Разом з тим, 28.07.2015 року позивач звернувся до ГУ МВС України в Київській області із заявою про видачу йому довідки про грошове утримання в зоні відчудження (м.Прип'ять) при здійсненні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за періоди з 13.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 26.10.1986 року по 04.11.1986 року, з 06.11.1986 року по 10.11.1986 року та видати картку обліку доз радіоактивного опромінення, так як вважає, що в довідку про його заробітну плату не було включено посадовий оклад в подвійному розмірі та кратністю 4 в зоні небезпеки ІІІ, підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю та оплати праці за роботу в зоні відчуження у вихідні дні в подвійному розмірі та кратністю 4.

25.08.2015 року позивач отримав від відповідача відповідь про неможливість видачі довідки про грошове утримання із зазначеними показниками в зв'язку з тим, що у розрахункових листах відсутній запис про кратну виплату за роботу у зоні відчуження, а картки обліку доз радіоактивного опромінення відсутні.

Натомість, відповідач направив позивачу довідку від 10.08.2015 року № 3/К-594 про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 13.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 26.10.1986 року по 04.11.1986 року, з 06.11.1986 року по 10.11.1986 року і копії розрахункових листів за 1986-1990 роки.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, прийшов до висновку, що позивачу необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна була оплачена із врахуванням постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідний день.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Зі змісту позовної заяви та наданих довідок вбачається, що одноразова грошова допомога не була включена до заробітної плати ОСОБА_2 та не виплачена останньому. Позивачем також не надано доказів отримання сум добових за вищезазначений період його роботи у зоні відчуження.

Отже, вирішуючи спір, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області не було надано оцінку тому, чи були фактично отримані ОСОБА_3 суми одноразової винагороди та добових та якими первинними документами це підтверджується (розрахунковим листом, табелем обліку робочого часу тощо).

Беручи до уваги вищезазначене, судова колегія вважає, що підстави для включення до Довідки про заробітну плату сум коштів, які фактично отримані Позивачем, відсутні, а відтак відмова Управління у здійсненні перерахунку пенсії є правомірною.

Аналогічна позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 року у справі № К/800/66355/13 та від 18.07.2013 року у справі № К/9991/58143/12.

А тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання апелянтів на пропуск позивачем шестимісячного строку на звернення до суду, колегія суддів не приймає до уваги, так як, позивач оскаржує дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про грошове утримання із зазначеними позивачем показниками (лист від 25.08.2015 року), в свою чергу з позовом позивач звертається 12 жовтня 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Також, доводи представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії, що останній є неналежним відповідачем по справі не беруться колегією суддів до уваги, оскільки позивач з заявою про видачу довідки звертався саме до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, а відмову Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у її видачі оскаржує до суду, а тому Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії є належним відповідачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в місті Білій Церкві Київської області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Н.М. Літвіна

Повний текст виготовлено 23 травня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Літвіна Н. М.

Лічевецький І.О.