Справа № П/811/2736/14.
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Справа № П/811/2736/14.

провадження № 2-кас/811/2/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення №160-15 від 30.06.2014, в частині нарахованої суми грошового зобов'язання в розмірі 4250 грн..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 року, позовні вимоги задоволено (а.с.36-37, 54-55). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.01.2016 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.09.2014 року, також ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. скасовано, адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.75-77).

Ухвалою від 03.02.2016 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.81).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірне рішення винесена на підставі проведеної відповідачем камеральної перевірки за результатом якої посадові особи податкового органу безпідставно дійшли висновку про невідповідність розміру орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності, в зв'язку з чим податковий орган збільшив грошове зобов'язання у розмірі 8500 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові і додаткових поясненнях. Крім того представником подано клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав заперечення згідно якого зазначив, що відповідно до норм Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на місяць повинен становити трикратний розмір земельного податку (а.с.107а-107в).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без його участі, проти позову заперечував (а.с.125).

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (орендарем) та Суходільською сільською радою (орендодавцем) на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 11.11.2011р. за №89 було укладено договір оренди земельної ділянки від 11.11.2011р., об'єктом оренди якого є земельна ділянка площею 9,1147 га з них: 5,1396 га - під ставком, 3,4070 га - під водоохоронною зоною (пасовищами), 0,5681 га - під гідротехнічною спорудою на території Суходільської сільської ради Долинського району для рибогосподарських потреб (а.с.7-10).

Згідно до п. 5 Договору від 11.11.2011р. грошова оцінка земельної ділянки становить 283 273 грн. проіндексована станом на 01.01.2011 р..

При цьому, як вбачається із п. 9 Договору від 11.11.2011 р. сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за землі сільськогосподарського призначення, гідротехнічну споруду та водний об'єкт - 4250,00 грн. в рік..

Посадовими особами податкового органу винесено податкове повідомлення-рішення №160-15 від 30.06.2014 р., якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 8500 грн. за 2014 рік (а.с.6).

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.14-16).

Відповідно ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Так, починаючи з 01.01.2011 р. законодавець систематизував правила адміністрування земельного податку та орендної плати за землю, як обов'язкового платежу, саме в розділі ХІІІ Податкового кодексу України, який зокрема регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі визначає вичерпний перелік податків/зборів, що справляються в Україні, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу).

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється роз. XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється роз. XIII Кодексу.

Відтак, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного підпункту 288.5.1 пункту 288.5статті 288 ПК України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків та зборів згідно переліку статті 9 Податкового кодексу України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок, що розмір орендної плати за дані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.

Тобто, починаючи з 01.01.2011 р., на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу.

А тому, саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3 % від їх грошової оцінки.

Зважаючи на законодавче закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, суд вважає, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений у пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Наведені висновки узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 14.07.2015 р. №21-1699а15, від 02.12.2014 р. №21-274а14.

Згідно з частинами 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок недотримання позивачем наведених вище норм законодавства відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2014 р. № 160-15, яке не підлягає скасуванню.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав обов'язок щодо доказування правомірності прийняття спірного рішення, а тому останнє винесене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько