Справа № 822/579/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/579/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року 11:45 год.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:представника позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Дмитрієвої А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги та стягнення 18749,99 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся позивач до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09.10.2015 року № 41104-17 та податкову вимогу від 29 січня 2016 року № 333-23.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в лютому 2016 року отримав податкову вимогу від 29 січня 2016 року № 333-23 про визначення суми податкового зобов'язання позивачу - транспортного податку з фізичних осіб в сумі 18749,99 грн.

Вказує, що одночасно із вказаною податковою вимогою отримав рішення про опис майна у податкову заставу від 03.02.2016 року, акт опису майна №3 від 03.02.2016 року та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.02.2016 року, в яких зазначено, що належний позивачу на праві власності автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2010 року випуску, об'єм двигуна 4461, номер державної реєстрації ВХ0251ВС, перебуває в податковій заставі, обтяжувачем є ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, підстава обтяження - ст. 89 п. 89.1 пп.89.1.2 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Стверджує, що жодних податкових повідомлень-рішень про нарахування податкових зобов'язань не отримував. З метою усунення перешкод в користуванні належним автомобілем сплатив зазначену у податковій вимозі суму 18749,99 грн.

Зазначає, що 18.03.2016 року звернувся до відповідача із зверненням надати податкове повідомлення-рішення. 24.03.2013 року отримав податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09.10.2015 року № 41104-17.

Вважає, що бюджетним періодом в якому починає застосовуватися транспортний податок у м. Хмельницькому є 2016 рік, а тому податкове повідомлення-рішення та податкова вимога контролюючого органу є протиправними, прийнятими без врахування фактичних обставин, а відтак, їх слід скасувати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала надавши суду заперечення в якому зазначила, що першу реєстрацію автомобіля позивача здійснено 09.09.2010 року, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, то у 2015 році автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2010 року випуску, об'єм двигуна 4461, номер державної реєстрації ВХ0251ВС, який належить позивачу є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України. Вважає податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу контролюючого органу обґрунтованими та прийнятими в межах компетенції, просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 41104-17 за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 18749,99 грн., в якому попереджено про необхідність сплати нарахованого зобов'язання протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення та надіслано позивачу.

29.01.2016 року відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу форми "Ф" № 333-23 про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 18749,99 грн., яку отримано 17.02.2016 року, що не оспорюється сторонами.

Вважаючи вказані податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу контролюючого органу протиправними, безпідставними та такими, що слід скасувати, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

09.09.2010 року позивачем проведено реєстрацію належного йому на праві власності автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2010 року випуску, об'єм двигуна 4461, номер державної реєстрації ВХ0251ВС, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САА 851728, копія якого міститься в матеріалах справи.

Стаття 267 ПК України визначає платників та об'єкт транспортного податку.

Так, відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

В свою чергу, об'єктом оподаткування, в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Тобто, законодавець визначив критерії, за яких транспортний засіб вважається об'єктом оподаткування, при цьому, такі застосовуються одночасно та невідповідність автомобіля хоча б одному з них виключає його статус об'єкта оподаткування.

Суд не погоджується та вважає помилковими твердженням представника відповідача про те, що оскільки 09.09.2010 року позивачем проведено реєстрацію автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2010 року випуску, об'єм двигуна 4461, номер державної реєстрації ВХ0251ВС то у 2015 році автомобіль є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України з наступних підстав.

Згідно з визначенням, наведеним у пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Відповідно до пп. 14.1.220 п. 14.1 ст. 14 ПК України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

З аналізу наведених норм видно, якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. При цьому, датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах. У разі ж відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

На переконання суду позиція контролюючого органу, яка полягає у тому, що датою першої реєстрації транспортного засобу є 09.09.2010 року є хибною, адже вказана дата свідчить лише про реєстрацію позивача власником транспортного засобу. Натомість у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу САА 851728 вказано рік випуску 2010.

Разом з тим, при вирішені цього спору суд враховує наступне.

Згідно пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 року.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача виготовлений у 2010 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, та факт того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, то у 2015 році автомобіль позивача вже не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України, адже рахуються календарні роки наступним чином: з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль позивача використовувався більше 5 років та не є об'єктом оподаткування, суд дійшов висновку, що контролюючим органом неправомірно нараховано позивачу транспортний податок.

Крім того, стягуючи з Державного бюджету України на користь позивача 18749,99 грн. суд виходить з того, що позивачем 02.03.2016 року сплачено 18749,99 грн. транспортного податку з фізичних осіб та 3749,99 грн. пені, 02.03.2016 року вказані суми сплачених коштів були зараховані до бюджету, 05.05.2016 року 3749,99 грн. пені були повернені позивачу, що не оспорюється сторонами та підтверджується: актом ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області №544-07 від 07.04.2016 року, обліковою карткою платника та квитанціями №№ 0.0.514827353.1, 0.0.514827017.1 від 02.03.2016 року.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач довів суду ті обставини на які посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, рішення ж відповідача прийняте без врахування всіх обставин справи, а отже, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

До матеріалів адміністративної справи долучено квитанції №№0.0.528775302.1, 0.0.528776169.1 від 30.03.2016 року на загальну суму 1102,42 грн. та квитанцію №0.0.539442266.1 від 19.04.2016 року на суму 551,20 грн. Загальна сума сплаченого судового збору за подання позову до Хмельницького окружного адміністративного суду - 1653,62 грн., що з врахуванням вищевикладеного підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1). Позов задовольнити.

2). Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09.10.2015 року № 41104-17 та податкову вимогу від 29 січня 2016 року № 333-23.

3). Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 18749,99 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот сорок дев'ять грн. 99 коп.).

4). Присудити на користь позивача судові витрати (судовий збір) в розмірі 1653,62 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три грн. 62 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2016 року о 09 год. 50 хв.

Суддя/підпис/П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" Суддя