Справа № 822/520/16
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/520/16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівКовальчук А.М. Данилюк У.Т. Ніколайчука М.Є.
при секретарі за участі:Бачку А.М. позивача, представника позивача та представників відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини польової пошти НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про розірвання контракту,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом до військової частини польової пошти НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить: - визнати бездіяльність військової частини польової пошти НОМЕР_1 щодо не розірвання контракту від 17 жовтня 2014 року незаконною; - зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 розірвати укладений 17 жовтня 2014 року контракт про проходження військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 17 жовтня 2014 року між позивачем та командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 укладено строковий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України. Вказує, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 жовтня 2014 року №160 ОСОБА_1 зарахований солдатом до списків особового складу частини та призначений на посаду радиста 3 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення. Зазначає, що 07 травня 2015 року відповідно до свідоцтва про хворобу №1541 на підставі статей 41-в, 46-в, 54-в, 30-в графи II Розкладу хвороб та графи I таблиці "Б" додаткових вимог ОСОБА_1 визнаний непридатним до служби у високомобільних військах та обмежено придатним до військової служби. Вважає, що контракт між ОСОБА_1 та військовою частиною ПП НОМЕР_1 повинен бути розірваний на підставі п.6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки позивач не придатний до військової служби даного виду військ. Вказує, що військова частина безпідставно відмовляється розривати контракт про що свідчить напис-резолюція на свідоцтві про хворобу, а саме щодо оформлення документів на перевід. Зазначає, що контракт із позивачем не розірваний на момент розгляду справи, а документи на перевід в іншу частину не підготовлені та не оформлені. Вказує, що продовжувати службу у військовій частині ПП НОМЕР_1 не бажає, про що повідомляв керівництво частини, але рапорт про розірвання контракту відмовлялись приймати, а тому просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задоволити.

Представники військової частини ПП НОМЕР_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали письмове заперечення в якому зазначили, що підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби відповідно до постанови військової лікарської комісії від 07 травня 2015 року відсутні, оскільки він не визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, про що останньому неодноразово роз`яснено командуванням частини. Зазначають, що твердження позивача про необхідність розірвання контракту з тих причин, що йому виповнилось 45 років є незаконними та необгрунтованими, оскільки військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу, поділяються на розряди за віком: перший розряд - до 35 років, другий розряд - до 60 років. Вказують, що ОСОБА_1 не визнаний військово - лікарською комісією непридатним для військової служби у воєнний час, тобто відсутні підстави для його звільнення з військової служби передбачені ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". А тому на підставі вищевикладеного просять відмовити в задоволенні позову.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмове заперечення в якому вказує, що ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено виключні підстави для звільнення з військової служби в особливий період, зокрема, в зв`язку з непридатністю до військової служби у воєнний час. Зазначає, що висновок військово-лікарської комісії не підлягає під підставу для звільнення, яка передбачена вказаним Законом, а тому і правових підстав для звільнення позивача з військової служби - немає. Вказує, що позивач пропустив строки звернення до суду про розірвання контракту, оскільки контракт укладений 17.10.2014 року, а тому це є підставою для залишення позову без розгляду. Зазначає, що підстав для розірвання контракту про проходження військової служби немає, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між позивачем та командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 укладено строковий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 жовтня 2014 року №160 ОСОБА_1 зарахований солдатом до списків особового складу частини та призначений на посаду радиста 3 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення.

07 травня 2015 року відповідно до свідоцтва про хворобу №1541 на підставі статей 41-в, 46-в, 54-в, 30-в графи II Розкладу хвороб та графи I таблиці "Б" додаткових вимог ОСОБА_1 визнаний непридатним до служби у високомобільних військах та обмежено придатним до військової служби.

21 квітня 2016 року позивачем подано рапорт командиру щодо звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби. Даний рапорт не погоджено та вказано, що звільнення з військової служби Збройних Сил України можливо за підстав зазначених в ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". А також у разі оголошення рішення президента про демобілізацію позивача буде звільнено з військової служби відповідно до вимог чинного законодавства встановленим порядком.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання проходження військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 р. Відповідно до пункту "б" частини 2 статті 26 Закону звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом проводиться на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

За приписами частини 6 статті 26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби (пункт "б").

Відповідно до ч.8 ст. 26 Закону під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, дія особливого періоду обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

17 березня 2014 року Виконуючим обов`язки Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.

Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено пунктом 3 Указу, тобто 45 діб.

Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України від 6 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України № 1240-VІІ від 6 травня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу В.о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2014 року по 22 серпня 2014 року.

Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

Отже, як вбачається з зазначених Указів Президента України, вони стосуються такого виду військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, а позивач даного виду військової служби не проходив.

Більш того, з позивачем не укладався новий контракт під час мобілізації та дії особливого періоду, відтак на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем при укладанні контракту у 2014 році, не поширюються вимоги Указів Президента України про часткову мобілізацію чи демобілізацію, а отже і норма ч.8 ст. 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок", натомість застосуванню підлягає ч.6 ст. 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок".

Також як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення 21 квітня 2016 року, особливий період в Україні не діяв, оскільки діючі Укази Президента України про мобілізацію вичерпали свою дію виконанням, час проведення мобілізації минув, а воєнний час чи частково відбудовний період після закінчення воєнних дій у країні також відсутні.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу №1541 від 07 травня 2015 року затвердженого постановою військової лікарської комісії від 07 травня 2015 року на підставі статей 41-в, 46-в, 54-в, 30-в графи II Розкладу хвороб та графи I таблиці "Б" додаткових вимог позивач визнаний непридатним до служби у високомобільних військ та обмежено придатним до військової служби, у зв`язку із цим відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" ОСОБА_1 підлягає звільненню.

Суд залишає без задоволення клопотання представника Міністерства оборони України щодо залишення позову без розгляду, оскільки позивач звернувся з рапортом про звільнення 21 квітня 2016 року, тому строк звернення до суду передбачений ст. 99 КАС України останнім не пропущено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням зазначених обставин, норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено правомірності не розірвання контракту, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 158 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати бездіяльність військової частини польової пошти НОМЕР_1 щодо не розірвання контракту від 17 жовтня 2014 року незаконною.

Зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 розірвати укладений 17 жовтня 2014 року контракт про проходження військової служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2016 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/А.М. Ковальчук У.Т. Данилюк М.Є. Ніколайчук
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук