Справа № 812/1699/15
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1699/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участі секретаря Жданової Г.Є.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВСУ у Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справі України у Луганській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління національної поліції в Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі Відповідач 1), Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справі України у Луганській області (далі Відповідач 2), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління національної поліції в Луганській області (далі Третя особа -1), Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області (далі Третя особа -2), про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що з 10 липня 1995 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. З 17.07.2015 року наказом № 250 о/с від 15.07.2015 року його було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 65 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 00 місяців 22 днів, в пільговому обчисленні 24 роки 03 місяців 02 днів.

Згідно довідки № ВДЗ/6514/А від 01.07.2015 ГУМВС України у Луганській в період з 12.06.2014 по 17.07.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

Згідно довідки від 02.03.2016 за період служби в Старобільському РВ ГУМВС України у Луганській області з 01.06.2014 по 31.12.2014 Позивачу було нараховане таке грошове забезпечення: за червень 3659,98 грн., за липень 3828,07 грн., за серпень 3768,96 грн., за вересень 4245,53 грн. за жовтень 4248,88 грн., за листопад 4797,65 грн., за грудень 7365,94 грн., усього - 31915,01 грн.

Однак за період з 12 червня 2014 року по грудень 2014 року не нараховувалась та не виплачувалася винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

05.10.2015 р. Позивач звернувся до Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській з заявою про виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 року по 31 грудня 2014 року та про виплату компенсації за невикористану відпустку за 2014рік 35 діб.

Листом від 16.10.2015 р. № 65/2-105 Старобільський РВ ГУМВС України у Луганській області повідомив про те, що за 2014 рік за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в 2014 не отримував у зв'язку з тим, що наказ про безпосередню участь в антитерористичній операції затверджено від 07.06.2015 року №158 , тому в 2014 році не було підстав для виплати вказаної винагороди.

Компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік законодавством не передбачена згідно до абзацу другого пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №144.

Після уточнення адміністративного позову просив:

визнати неправомірною відмову Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області у виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 31.12.2014;

визнати неправомірною відмову Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області у виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку 2014 року за 35 діб;

стягнути на його користь з Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 винагороду за безпосередню участь а антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, у розрахунку на місяць, а саме: за 19 днів червня 2014 року 2317,81 грн.; за липень 2014 року 3828,07 грн.; за серпень 2014 року - 3768,96 грн.; за вересень 2014 року 4245,53 грн.; за жовтень 2014 року 4248,88 грн.; за листопад 2014 року 4797,65 грн.; за грудень 2014 року 7365,94 грн., а всього 30572,84 грн.;

зобов'язати Ліквідаційну комісію Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану чергову відпустку у 2014 році за 35 днів.

Позивач в судове засідання не зявився, просив розглянути справи без участі позивача.

Представник Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області в судове засідання не прибув, просив розглянути справу без його участі, щодо заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 №158 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, з 12.06.2014.

Наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 №232 позивач був виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення, з 17.07.2015.

В свою чергу, виплати винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат. Тобто, кошти були надані за окремою бюджетною програмою.

Крім того, відповідно до довідки Старобільського РВ ГУМВСУ встановлено, що позивач у період часу з 21.07.2014 по 07.08.2014 та з 31.12.2014-11.01.2015 перебував на лікарняному та у відпустці.

В свою чергу, відповідно до постанови КМУ від 4 червня 201.4 р. № 158 Військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України, евакуйованим у зв'язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі в зазначених операціях і заходах, виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я.

Тобто, виплата вказаної винагороди припиняється у разі перебування на лікарняному, не пов'язаному з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Така ж сама позиція стосується перебування особи у відпустці у зв'язку з тим, що в цей час особа не бере безпосередню участь та не виконує будь-які задачі, пов'язанні з проведенням антитерористичної операції.

З приводу стягнення компенсації за невикористану відпустку у кількості 35 діб зазначив, що відповідно до п. 56 Положення, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Таким чином, відповідно до вимог Положення у позивача відсутні законні підстави щодо отримання компенсації за невикористану відпустку за 20 і4 рік.

На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити (а.с.69-70).

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.1995 по 17.07.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.13-15).

Наказом № 250 о/с від 15.07.2015 (а.с.18) ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 65 «б» (через хворобу) з 17.07.2015. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 00 місяців 22 днів, в пільговому обчисленні - 24 роки 03 місяців 02 днів (а.с.19,20).

Відповідно до довідки від 01.07.2015 № ВДЗ/6514/А Позивач в період з 12.06.2014 по 01.07.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.21).

Згідно довідки №1292/111/43-2016 від 02.03.2016 за підписом голови ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_1 проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення за період з 01.06.2014 по 31.12.2014, винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях за період з 01.06.2014 по 31.12.2014 не проводилися (а.с.136).

05.10.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області із заявою про виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 року по 31 грудня 2014 року, та про виплату компенсації за невикористану відпустку за 2014рік - 35 діб (а.с.23-24).

Листом від 16.10.2015 р. № 65/2-105 Старобільський РВ ГУМВС України у Луганській області повідомив про те, що за 2014 рік за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в 2014 Позивач не отримував у зв'язку з тим, що наказ про безпосередню участь в антитерористичній операції затверджено від 07.06.2015 року №158 , тому в 2014 році не було підстав для виплати вказаної винагороди. Компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік законодавством не передбачена згідно до абзацу другого пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №144 (а.с.25).

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України Про міліцію форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року № 1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20.03.2003 № 638-IV Про боротьбу з тероризмом антитерористична операція (далі АТО) - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Так, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Вказана постанова регулює розмір та порядок перерозподілу видатків державного бюджету для виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Відповідно до п. 3 наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачу за період з червня по грудень 2014 року не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

З викладеної норми п.2. постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 та довідки Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області №674/111/43-2016 від 04.02.2016 (а.с.72) Позивачеві не нараховано та не виплачено винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, у розрахунку на місяць.

З урахуванням фактичної участі в антитерористичній операції Позивачу не нарахували та не виплатили наступні суми:

за 19 днів червня 2014 року 2317,81 грн. (3659,98 грн. : 30 днів = 121,99 грн. х 19 днів);

за 20 днів липня 2014 року 2469,80 грн. (3828,07 грн. : 31 день = 123,49 грн. х 20 днів);

за 24 дня серпня 2014 року 2917, 92 грн. (3768,96 грн. : 31 день = 121,58 грн. х 24 дня);

за вересень 2014 року 4245,53 грн.;

за жовтень 2014 року 4248,88 грн.;

за листопад 2014 року 4797,65 грн.;

за 30 днів грудня 2014 року 7128,30 грн. (7365,94 грн. : 31 день = 237,61 грн. х 30 днів),

усього загальна сума складає 28125,89 грн.

В своїх заперечення відповідач зазначає, що наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 №158 був виданий по закінченню бюджетного періоду, а тому відповідач по справі був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період. Для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат, тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою.

Суд не приймає посилання представника відповідача на відсутність у ліквідаційної комісії видатків на виплату Позивачеві винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, оскільки Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.2 наказу від 23.07.2014 №719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України.

Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Згідно до вимог ст.2 Закону України Про оплату праці в структуру заробітної плати входять: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підставі викладеного, сума винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях, встановлених п.2. постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, входить до структури заробітної плати.

Таким чином, вимоги Позивача щодо визнання неправомірною відмови Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області у виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 та стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичних операціях за червень-грудень 2014 року є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги про визнання неправомірною відмови Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області у виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку 2014 року за 35 діб та про зобов'язання Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану чергову відпустку у 2014 році за 35 днів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 56 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, Позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у 2015 році, а не в 2014, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення зазначених позовних вимог.

Також Позивачем не зазначено та не надано, а судом не виявлено доказів порушення його прав з боку Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Луганській області.

Згідно п.2 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи те, що однією із заявлених Позивачем вимог є саме стягнення з ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області за період червень грудень 2014 року винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, то суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь Позивача суми грошового забезпечення за один місяць, а саме: за червень 2014 року у розмірі 2317,81 грн. грн.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справі України у Луганській області, Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВСУ у Луганській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління національної поліції в Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області у виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 31.12.2014.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на користь ОСОБА_1 за період червень-грудень 2014 року винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, а саме: за 19 днів червня 2014 року 2317,81 грн.; за 20 днів липня 2014 року 2469,80 грн.; за 24 дня серпня 2014 року 2917, 92 грн.; за вересень 2014 року 4245,53 грн.; за жовтень 2014 року 4248,88 грн.; за листопад 2014 року 4797,65 грн.; за 30 днів грудня 2014 року 7128,30 грн.; загальна сума складає 28125,89 грн. (двадцять вісім тисяч сто двадцять п'ять грн. 89 коп.).

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, а саме: за червень 2014 року у розмірі 2317,81 грн. (дві тисячі триста сімнадцять грн. 81 коп.). В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 25 травня 2016 року.

Суддя ОСОБА_3