Справа № 808/8846/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2016 рокусправа № 808/8846/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Фірсік Д.Ю.

за участі представника позивача Барсукової І.Г.

представника відповідача Прокоф`єва С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна» та Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2016 р. в справі № 808/8846/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Елетро-Найт Україна» до Запорізької митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хераеус Елетро-Найт Україна» (далі - ТОВ «ХЕН Україна» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - Запорізька митниця), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - ГУ ДКС), про визнання протиправною бездіяльності Запорізької митниці щодо ненадання ГУ ДКС висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 354123,42 грн. та податку на додану вартість в розмірі 70824,69 грн., зобов'язання Запорізької митниці скласти та надати ГУ ДКС висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого ввізного мита в сумі 354123,42 грн. та податку на додану вартість в сумі 70824,69 грн. шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2016 р. позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Запорізької митниці щодо ненадання ГУ ДКС висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого ввізного мита в сумі 11492,75 грн.; зобов'язано Запорізьку митницю скласти та надати ГУ ДКС висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 11492,75 грн. шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що доводи відповідача, які підтримані судом першої інстанції, щодо того, що рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014 має відношення тільки до окремої декларації, є необґрунтованими та такими, що суперечать приписам Митного кодексу України, оскільки жодною нормою цього кодексу не встановлено, що рішення про визначення коду товару стосується тільки однієї декларації, як і не надано право декларанту не виконувати рішення митного органу щодо класифікації при подальшому імпортуванні ідентичного товару за одним контрактом. Відповідно, доводи контролюючого органу щодо самостійного декларування позивачем суми митних платежів та відсутності підстав для повернення їх надмірної сплати не відповідають законодавству.

Щодо повернення сум надмірно сплаченого податку на додану вартість апелянтом вказано, що у випадку, коли після митного оформлення товарів, поміщених у митний режим імпорту, та включення сплаченої при ввезенні таких товарів сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту здійснюється повернення платежів з бюджету, коригування податкового кредиту відображається на підставі аркушу коригування до митної декларації в рудяку 12.1 податкової декларації з податку на додану вартість зі знаком «-», тому висновок суду про фактичне відшкодування позивачу сплаченої суми податку на додану вартість бюджетом є неправильним.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, заява позивача від 18.05.2015 р. № 04/180515/01 складена з порушенням Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. № 1097/14364, оскільки до заяви не додані документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. На думку відповідача, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в справі № 808/2708/14 від 23.03.2014 р., а також ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 р., не містять підтвердження суми надмірно сплачених митних платежів.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, апеляційну скаргу митного органу просив задовольнити.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційних скарг матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна» зареєстроване як юридична особа 18.07.2005 р., .

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № С1670/12-2012/1701 від 17.12.2012 р., що укладений між ТОВ «ХЕН Україна» та Копанією Хераеус Електро-Найт (Польща), позивачем на митну територію України ввозився товар - вставки «Positherm» (частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів).

24.02.2014 р. з метою здійснення митного оформлення товару в режимі «Імпорт 40» (режим вільного використання) позивачем до Запорізької митниці подано митну декларацію № 112050000/2014/003491, відповідно до якої задекларовано товар (№2) «Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: 11001761 - 60000 шт. Positherm вставка, тип B, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS68, ковпачок: сталь. (Платинородієвий дріт укладений в скляну трубку з сталевим ковпачком і впресованою в керамічку форму. Є складовою частиною термопари). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int. N.V.»; заявлено код товару згідно з УКТ ЗЕД - 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші).

Рішенням управління митної вартості, класифікації товарів та ЗРЗЕД Запорізької митниці про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014 здійснено перекласифікацію товару за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші) на код 9025 19 80 10 (перетворювачі термоелектричні для вимірювання температури рідкого розплаву металів) та змінено опис товару на «Перетворювач термоелектричний (термопара)». 11001761 - 60000 шт. Positherm вставка, тип B, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS68, ковпачок: сталь. Складається з захисного металевого ковпачка, захисної кварцової трубки, керамічного корпусу, мінерального ізолятора, пластикового тримача, мідних контактів та платино родієвого дроту, який має спай (термоелектричний перетворювач) в зоні захисного копачка. Призначена для використання для вимірювання температури розплавів рідких металів (у складі вимірювальної системи). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int. N.V.».

Відповідно до Закону України «Про митний тариф» до ввезених на митну територію України товарів, віднесених до товарної підкатегорії 9025 90 00 98, застосовується ставка мита у розмірі 5%, у той час як для товарів з кодом 9025 19 80 10, що визначений рішенням Запорізької митниці, передбачено застосування ставки у розмірі 10%.

В зв'язку з цим, із урахуванням прийнятого відповідачем рішення, з метою запобігання понесенню додаткових витрат, позивач подав до митного оформлення товар за митною декларацією № 112050000/2014/003571 від 24.02.2014 р., в якій товар «Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: 11001761 - 60 000 шт. Positherm вставка, тип В, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS 68, ковпачок, сталь. (Платинородієвий дріт укладений в скляну трубку з сталевим ковпачком і впресованою в керамічну форму. Є складовою частиною термопари). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int..V.» зазначено за кодом УДК ЗЕД 9025 19 80 10, тобто зазначеним митним органом у рішенні про визначення коду товару.

05.05.2014 р. ТОВ «ХЕН Україна» подано додаткову декларацію № 112050000/2014/10525 від 05.05.2014 р., відповідно до якої здійснена доплата митних платежів до тимчасової декларації № 112050000/2014/003571 від 24.02.2014 р.

Одночасно позивачем в судовому порядку оскаржне рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ- 106-2014.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р. у справі № 808/2708/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р., визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014.

Листом від 18.05.2015 р. вих. №04/180515/01 позивач звернувся до Запорізької митниці із заявою, в якій із посиланням на положення Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митого органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, просив повернути кошти у розмірі ввізного мита в сумі 354 123,42 грн. та податок на додану вартість в сумі 70 824,69 грн., що були зайво сплачені ТОВ «ХЕН Україна» у зв'язку з прийняттям Запорізькою митницею рішення від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014. До заяви позивачем додано розрахунок надмірно сплачених платежів до бюджету, копії митних декларацій, аркушів коригування та рішення про коригування митної вартості товарів.

Листом від 29.05.2015 р. за № 549/11/08-70-10 Запорізькою митницею повідомлено позивача, що на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р. у справі №808/2708/14, яка набрала законної сили, з урахування Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішення питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за №1085/21397, Запорізькою митницею відкликано рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014; у зв'язку з тим, що предметом позову в справі № 808/2708/14 не було повернення надмірно сплачених митних платежів, підстави для задоволення заяви ТОВ «ХЕН Україна» від 18.05.2015 р. № 04/180515/01 відсутні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що здійснена декларантом сплата митних платежів в розмірі 13791,29 грн. (11492,74 грн. ввізного мита та 2298,55 грн. податку на додану вартість) на підставі рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, яке в подальшому скасовано у судовому порядку, є фактично переплатою митних платежів, проте з урахуванням включення позивачем суми податку на додану вартість в розмірі 2298,55 грн. до складу податкового кредиту, дійшов висновку, що поверненню позивачу підлягає тільки сума ввізного мита в розмірі 11492,74 грн. Також суд першої інстанції вважав, що оскільки позивачем самостійно зазначений код товару , ставка мита для якого складає 10%, підстави для повернення коштів з бюджету за МД №112050000/2014/009629 від 24.04.2014, №112050000/2014/009843, від 28.04.2014, №112050000/2014/010524 від 05.05.2014, №112050000/2014/011635 від 19.05.2014, №112050000/2014/014047 від 16.06.2014, №112050000/2014/015339 від 01.07.2014, №112050000/2014/016546 від 16.07.2014, №112050000/2014/017317 від 28.07.2014, №112050000/2014/022281 від 06.10.2014, №112050000/2014/023132 від 17.10.2014, №112050000/2014/024177 від 03.11.2014, №112050000/2014/027256 від 15.12.2014, №112050000/2015/000675 від 22.01.2015, №112050000/2015/003712 від 17.03.2015, №112050000/2015/005936 від 20.04.2015 відсутні.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміється сума коштів, яка на певну дату зарахована до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Як зазначено вище, ТОВ «ХЕН Україна» подано митну декларацію № 112050000/2014/003491 від 24.02.2014 р., з урахуванням коду товару УКТ ЗЕД 9025 90 00 98, за яким застосовується ставка мита у розмірі 5%, відповідно до якої ставка ввізного мита повинна становити 11492,75 грн., сума податку на додану вартість - 48269,53 грн.

Запорізькою митницею прийнято рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, яким здійснено перекласифікацію товару за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 на код 9025 19 80 10, за яким застосовується ставка мита у розмірі 10%.

24.02.2014 р. позивачем подано тимчасову декларацію № 112050000/2014/003571, за якою товар випущено у вільний обіг. 05.05.2014 р. ТОВ «ХЕН Україна» подано додаткову декларацію № 112050000/2014/10525, відповідно до якої здійснена доплата митних платежів до тимчасової декларації № 112050000/2014/003571 від 24.02.2014 р., у зв'язку з чим загальна сума сплаченого мита (з урахуванням ставки 10%) склала 22985,49 грн. та податку на додану вартість - 50568,08 грн.

У зв'язку зі сплатою позивачем у повному обсязі митних платежів, товар випущено у вільний обіг.

Отже, різниця між митними платежами, самостійно визначеними декларантом у митній декларації № 112050000/2014/003491 від 24.02.2014 р., та митними платежами, визначеними у митній декларації № 112050000/2014/10525 від 05.05.2014 р. на підставі рішення митного органу про класифікацію товару № КТ-106-2014, становить 11492,74 грн. (ввізне мито) + 2298,55 грн. (податок на додану вартість) = 13791,29 грн.

У зв'язку із скасуванням судовим рішенням, яке набрало законної сили, рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, є правильним висновок суду першої інстанції, що здійснення позивачем сплати митних платежів в розмірі 13791,29 грн. (11492,74 грн. ввізного мита та 2298,55 грн. податку на додану вартість) на підставі рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, вважається надміру сплаченими митними платежами.

Згідно з п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За приписами п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

На виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів визначає Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за № 1097/14364, (далі - Порядок № 618).

Згідно з абзацами 1, 2, 12 пункту 1, підпунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Взаємовідносини територіальних органів Міндоходів з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань врегульовані Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим спільним наказом Міндоходів і Міністерства фінансів України від 30.12.2013 р. № 882/1188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 р. за № 146/24923 (далі - Порядок № 882/1188).

За змістом пункту 5 Порядку № 882/1188 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Ввідповідно до п. 7 Порядку № 882/1188 орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи.

Тобто, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється у визначеному законодавством порядку органом Державної казначейської служби України на підставі отриманого від органу Міндоходів висновку, погодженого місцевим фінансовим органом.

При цьому, орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Державної казначейської служби України для виконання (п. 8 Порядку № 882/1188).

За приписами п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

У відповідності до п. 11 Порядку № 882/1188 відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

З урахуванням наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, відсутності у позивача заборгованості зі сплати податків та зборів, що підтверджено довідкою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі МГУ ДФС від 06.01.2016 р. № 128/10/28-04-20-03-016, наявністю факту надмірної сплати ввізного мита, а також подання позивачем до митного органу відповідної заяви, є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не виконані процедурні обов'язки щодо алгоритму дій, покладених на нього зазначеними вище нормами права, така бездіяльність митного органу в частині ненадання ГУ ДКС висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених до бюджету коштів з ввізного мита на суму 11492,75 грн. є протиправною, що обумовлює правильне задоволення позову в частині зобов'язання Запорізької митниці скласти та надати ГУ ДКС висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 11492,75 грн. шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, посилання на те, що заява про повернення платежів, надмірно сплачених до бюджету, від 18.05.2015 р. № 04/180515/01 складена з порушенням Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. № 1097/14364, оскільки до заяви не додані документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів є надуманими, оскільки до заяви позивачем надано усі необхідні документи, перелік яких зазначено у додатку до заяви.

Щодо доводів про те, що ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в справі № 808/2708/14 від 23.03.2014 р., а також ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 р., не містять підтвердження суми надмірно сплачених митних платежів, судова колегія вказує, що предметом оскарження в справі № 808/2708/14 було рішення про визначення коду товару, відповідно судовими рішення в цій справі не визначалися суми надмірно сплачених митних платежів.

Що стосується позовних в частині повернення позивачу податку на додану вартість в розмірі 2298,55 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України при ввезення товарів на митну територію України датою виникнення податкових зобов'язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 201.12 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

За приписами п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями.

Відтак, у позивача виникло право на віднесення суми податку на додану вартість в розмірі 2298,55 грн. до складу податкового кредиту з моменту оформлення митних декларацій.

Сума податку на додану вартість в розмірі 2298,55 грн. позивачем відповідно до п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України включено до податкового кредиту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що корегування податкового кредиту позивачем не здійснювалось, позивачем не виключались суми податку на додану вартість, сплачені за результатами митного оформлення, зі складу податкового кредиту.

Включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту не може вважатися надміру сплаченим митним платежем, що обумовлює правильний висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині повернення суми податку на додану вартість.

Доводи апелянта в цій частині судова колегія вважає необґрунтованими через відсутність доказів здійснення коригування податкового кредиту.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання ГУ ДКС висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 342630,67 грн. та податку на додану вартість у сумі 68526,14 грн., а також зобов'язання відповідача скласти та надати ГУ ДКС висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 342630,67 грн. та податку на додану вартість в сумі 68526,14 грн. шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що декларантом самостійно в митних деклараціях №112050000/2014/009629 від 24.04.2014, №112050000/2014/009843, від 28.04.2014, №112050000/2014/010524 від 05.05.2014, №112050000/2014/011635 від 19.05.2014, №112050000/2014/014047 від 16.06.2014, №112050000/2014/015339 від 01.07.2014, №112050000/2014/016546 від 16.07.2014, №112050000/2014/017317 від 28.07.2014, №112050000/2014/022281 від 06.10.2014, №112050000/2014/023132 від 17.10.2014, №112050000/2014/024177 від 03.11.2014, №112050000/2014/027256 від 15.12.2014, №112050000/2015/000675 від 22.01.2015, №112050000/2015/003712 від 17.03.2015, №112050000/2015/005936 від 20.04.2015 зазначений код товару , ставка мита для якого складає 10%, та зазначені суми митних платежів з урахуванням такої ставки мита.

Митним органом не приймалися рішення про визначення коду товару, що поставлявся за вказаними митними деклараціями.

Рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014, що скасовано судовим рішенням, яке набрало законної сили, стосувалося іншої партії товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Зі змісту ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України вбачається, що відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД до митної декларації вносяться декларантом.

Крім того, відповідно до п. 3.3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 р. за № 1372/21684, графи А, С, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Відповідно до ч. ч. 2 та 4 ст. 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відтак, саме декларантом здійснюється заявлення коду товару шляхом зазначення такого коду у графі 33 митної декларації, а митний орган здійснює контроль правильності визначення коду товару.

За вказаними вище митними деклараціями оформлювалися інші партії товарів, ніж та, щодо якої прийнято рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 р. № КТ-106-2014. Дослідження таких партій товару митним органом не проводилося, рішення про класифікацію товарів митницею не приймалися.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачем самостійно визначений код товару , ставка мита для якого складає 10%, підстави для повернення коштів з бюджету за МД №112050000/2014/009629 від 24.04.2014, №112050000/2014/009843, від 28.04.2014, №112050000/2014/010524 від 05.05.2014, №112050000/2014/011635 від 19.05.2014, №112050000/2014/014047 від 16.06.2014, №112050000/2014/015339 від 01.07.2014, №112050000/2014/016546 від 16.07.2014, №112050000/2014/017317 від 28.07.2014, №112050000/2014/022281 від 06.10.2014, №112050000/2014/023132 від 17.10.2014, №112050000/2014/024177 від 03.11.2014, №112050000/2014/027256 від 15.12.2014, №112050000/2015/000675 від 22.01.2015, №112050000/2015/003712 від 17.03.2015, №112050000/2015/005936 від 20.04.2015 відсутні.

Доводи апелянта в цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

За приписами п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відтак, оскільки платником податків, яким є позивач, у вказаних митних деклараціях як податкових деклараціях самостійно визначено грошове зобов'язання зі сплати ввізного мита та податку на додану вартість, таке грошове зобов'язання не ґрунтувалось на обов'язковому рішення контролюючого органу, відсутні підстави вважати суми ввізного мита та податку на додану вартість надміру сплаченими, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх повернення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна» та Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2016 р. в справі № 808/8846/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2016 р. в справі № 808/8846/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Елетро-Найт Україна» до Запорізької митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 20.05.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко