Справа № 824/241/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/241/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Пелехатої А.В.;

сторін:

представників позивача - Ватаманюка Р.В., Непийводи В.В.

представників відповідача - Шандро К.Д., Холівана Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фермерського господарства "КСВ"

до Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернівецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень.

встановив:

Фермерське господарство "КСВ" (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернівецькій області (далі - відповідач) від 06.04.2016 р. № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами у розмірі 79072,11 грн. (з них: податкове зобов'язання - 62849,69 грн. та штрафна санкція -16222,42 грн.).

В обґрунтування позову позивач вказував, що фермерське господарство "КСВ" здійснювало виплату фізичним особам орендної плати за орендовані паї у негрошовій формі (зерном пшениці), тому базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з ПК України, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за відповідною формулою.

Також зазначали, що Вижницькою ОДПІ для визначення звичайної ціни використовувалась виключно статистична інформація Головного управлінням статистики у Чернівецькій області від 25.03.2016 р. №06.2- 63/69, відповідно до якої надано середні ціни реалізації пшениці на ринку сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області, які визначені на підставі статистичної звітності за формою №21-заг (річна, місячна), за напрямом реалізації "на ринку, через власні магазини, ларки, палатки", тоді як мав застосовуватись напрямок реалізації сільськогосподарської продукції "пайовикам в рахунок орендної плати за землю та майнових паїв (часток)".

Вважає, що Вижницькою ОДПІ не правильно визначено базу оподаткування, що призвело до невірного розрахунку податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а тому податкове повідомлення - рішення від 06.04.2016 р. № підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що за результатами перевірки встановлено заниження фермерським господарством "КСВ" бази оподаткування на загальну суму 334115,19 грн., в т.ч. за 2013 р. - 17573,40 грн., за 2014 р. - 87364,35 грн., за 2015 р. - 229177,44 грн., чим порушено п. 164.5 ст. 164 та п.п. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 ПК України, у зв'язку з чим прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № 0 від 06.04.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Фермерське господарство "КСВ" (59216, Чернівецька область, Вижницький район, с. Банилів, ) зареєстроване як юридична особа 18.04.2006 р. ( а.с. 7, 8-10).

На підставі п.п. 19-1.1. п.19-1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ч. 2 п.п.75.1 п. 75.1 ст. 75, п.п. 77.1, 77.2, 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та наказу Вижницької ОДПІ №11 від 10.02.2016 р., спеціалістами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, ЄСВ за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., а також дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин, за результатами якої 23.03.2016 р. складено акт №000232/24-01-17/34275512 (а.с. 11- 26).

Перевіркою правильності застосування до бази оподаткування розміру ставок податку щодо податків нарахованих (виплачених, наданих) зокрема, у формі інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з цивільно-правовими договорами, а також інших оподатковуваних доходів встановлено, що позивачем в договорах оренди земельних паїв з громадянами не вказано ціну орендної плати в грошовому виразі. У зв'язку з наведеним, відповідачем в акті перевірки зроблено висновок про те, що у даному випадку звичайна ціна відповідає ринковій ціні.

В акті перевірки зафіксовано, що згідно первинних документів фермерським господарством "КСВ" (відомостей з видачі зерна пшениці) було видано громадянам за орендовані у них земельні паї 264350 кг пшениці на загальну суму 2995547,50 грн., в т.ч.: в 2013 р. - 128 громадянам в кількості 39000 кг на суму 45240,0 грн.; в 2014 р. - 208 громадянам в кількості 91750 кг на суму 107347,50 грн.; в 2015 р. - 213 громадянам в кількості 133600,00 кг на суму 146960 грн. Ціна за 1 кг пшениці склала від 1 грн. до 1,17 грн., що не відповідає рівню звичайних (ринкових) цін.

Також як вбачається із акту перевірки, Вижницькою ОДПІ листом № 06.2-63/69 від 25.03.2016 р. від Головного управління статистики у Чернівецькій області отримано дані про середні ціни реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області, які можна вважати ринковими за жовтень місяць, відповідно у 2013 р. - 1610,60 грн. за тонну, у 2014 р. - 2122,20 грн. за тонну, у 2015 р. - 2815,40 грн. за тонну.

На підставі наведеного, відповідачем в акті перевірки зроблено наступний висновок: з урахуванням звичайних (ринкових) цін та коефіцієнта визначеного п. 164.5 ст. 164 ПК України, перевіркою встановлено, що фактична ціна 1 кг пшениці складає: за 2013 р. - 1,89 грн., за 2014 р. - 2,49 грн., за 2015 р. - 3,31 грн.

Перевіркою встановлено видачу громадянам за орендовані земельні паї 264350,00 кг пшениці на загальну суму 633622,69 грн., в т.ч.: в 2013 р. - 128 громадянам в кількості 39000,00 кг на суму 62813,40 грн.; в 2014 р. - 208 громадянам в кількості 91750,00 кг на суму 194711,85 грн.; в 2015 р. - 213 громадянам в кількості 133600,00 кг на суму 376137,44 грн.

Відомості про нарахування, виплату даних доходів (за орендовані земельні паї) та суми утриманого, перерахованого податку не були відображені в податкових розрахунках (відомості за встановленою формою №1ДФ) сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, а також сум утриманих з них податків за 4 квартал 2013 р., 4 квартал 2014 р. та 4 квартал 2015 р., чим порушено абз. 1 п. 119.2 ст. 119 ПК України.

За результатами перевірки встановлено, що позивачем занижено базу оподаткування на загальну суму 334115,19 грн., в т.ч. за 2013 р. - 17573,40 грн., за 2014 р. - 87364,35 грн., за 2015 р. - 229177,44 грн., чим порушено п. 164.5 ст. 164 та п.п. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 ПК України.

В результаті перевірки додатково нараховано податку на доходи з фізичних осіб в сумі 66893,48 грн., в т.ч. за 2013 р. - 4298,99 грн., за 2014 р. - 18259,60 грн., за 2015 р. - 44334,90 грн.

Оскільки, станом на 01.01.2016 р. за позивачем рахувалась дебіторська заборгованість (переплата) в сумі 4043,79 грн., тому додатково нарахована перевіркою сума податку зменшується та становить 62849,69 грн. (66893,49 грн. - 4043,79 грн.).

Також в акті перевірки зроблено висновок про порушення ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого допущено несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску в сумі 21048,75 грн.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № 0 від 06.04.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків в сумі 79072,11 грн., в т.ч. за податковими зобов'язаннями у сумі 62849,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 16222,42 грн. (а.с. 27).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № 0 від 06.04.2016 р. протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити, з таких міркувань.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Приписами п.п. 170.1.4 п. 170.1 ст. 170 ПК визначено, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Приписами п. 164.3 ст. 164 ПК України визначено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Виплата громадянам доходів в натуральній формі за орендовані в них земельні паї є доходи інші, ніж заробітна плата, і відповідно до п.п. 171.2.а п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Пунктом 164.5 ст. 164 ПК України встановлено, що під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Відповідно до пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (п.п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Як вбачається із відомостей про видачу орендної плати земельних ділянок (паїв), позивачем видано громадянам за орендовані у них земельні паї 264350,00 кг пшениці на загальну суму 299547,50 грн., в т.ч.: в 2013 р. - 128 громадянам в кількості 39000,00 кг на суму 45240,00 грн. по ціні 1,16 грн./кг; в 2014 р. - 208 громадянам в кількості 91750,00 кг на суму 107347,50 грн. по ціні 1,17 грн./кг; в 2015 р. - 213 громадянам в кількості 133600,00 кг на суму 146960,00 грн. по ціні 1,10 грн./кг.

На думку відповідача, позивачем при виплаті за оренду земельних паїв потрібно було утримати податок в сумі 111825,61 грн., однак фактично утримано податок на доходи фізичних осіб тільки в сумі 44932,13 грн. (299547,50 грн. х 15% - ставка податку).

Судом встановлено, що Вижницькою ОДПІ для визначення розміру звичайної ціни на реалізацію пшениці, яка в подальшому використовувалася відповідачем для визначення бази оподаткування застосовувалися дані надані Головним управлінням статистики у Чернівецькій області в листі від 25.03.2016 р. № 06.02-63/69.

Як вказував відповідач в письмових запереченнях проти позову та зафіксовано в акті перевірки, в листі Головного управління статистики у Чернівецькій області №06.2-63/69 від 25.03.2016 р. зазначено середню ціну реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області за жовтень місяць, відповідно у 2013 р. - 1610,60 грн. за тонну, у 2014 р. - 2122,20 грн. за тонну, у 2015 р. - 2815,40 грн. за тонну.

З урахуванням звичайних (ринкових) цін та коефіцієнта визначеного п. 164.5 ст. 164 ПК України, відповідачем базою оподаткування такого доходу (фактична ціна 1 кг пшениці) визначено за 2013 р. - 1,89 грн. (1,61 грн. х 1,176 (коефіцієнт)), за 2014 р. - 2,49 грн. (2,122 грн. х 1,176 (коефіцієнт)), за 2015 р. - 3,31 грн. (2,815 грн. х 1,176 (коефіцієнт)).

Дослідженням листа № 06.2-63/69 від 25.03.2016 р. встановлено, що Головним управлінням статистики у Чернівецькій області на запит Вижницької ОДПІ надано інформацію щодо середніх цін реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами за всіма напрямками по Чернівецькій області на підставі даних державного статистичного спостереження за формою №21-заг. (річна, місячна) "Звіт про реалізацію продукції сільського господарств", яку подають юридичні особи, що здійснюють сільськогосподарську діяльність.

Згідно додатку до вказаного листа, середня ціна реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами за всіма напрямками по Чернівецькій області в жовтні 2013 р. складала - 1342,2 грн. за тонну, в жовтні 2014 р. - 1768,5 грн. за тону та в жовтні 2015 р. - 2346,2 грн. за тонну (а.с. 63, 65).

Крім того, Головним управління статистики у Чернівецькій області в листі зроблено застереження про те, що наведені середні ціни призначені для статистичних цілей рахунків індексів обсягів реалізації сільськогосподарської продукції і не можуть використовуватися для інших цілей, зокрема не можуть бути підставою для обґрунтування цінових пропозицій та визначення переможців для проведення конкурсних торгів згідно з процедурами встановленими Законом України "Про здійснення державних закупівель".

За результатами дослідження листа №06.2-63/69 від 25.03.2016 р. судом встановлено, що в акті перевірки відповідач, посилаючись на вказаний лист, зазначив середню ціну реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області, яка не відповідає дійсності. Зокрема, в акті зазначено, що за жовтень місяць, відповідно у 2013 р. середня ціна реалізації пшениці складала 1610,60 грн. за тонну, у 2014 р. - 2122,20 грн. за тонну, у 2015 р. - 2815,40 грн. за тонну, в той час як фактично в листі зазначено, що середня ціна реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами за всіма напрямками по Чернівецькій області в жовтні 2013 р. складала - 1342,2 грн. за тонну, в жовтні 2014 р. - 1768,5 грн. за тону та в жовтні 2015 р. - 2346,2 грн. за тонну.

Отже, невідповідність середньої ціни реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області за жовтень 2013 р. складає - 268,40 грн. за тонну, за жовтень 2014 р. - 353,70 грн. за тону та за жовтень 2015 р. - 469,20 грн. за тонну.

Причини невідповідності середньої ціни реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами Чернівецької області за 2013 - 2015 р. р., а також підстави застосування під час нарахування (надання) доходів у негрошовій формі завищеної середньої ціни як бази оподаткування, представники відповідача під час судового розгляду не обґрунтували та не зазначили.

Також відповідачем не обґрунтовано та не спростовано застереження Головного управління статистики у Чернівецькій області зазначеного в листі від 25.03.2016 р. щодо неможливості використання наведених середніх цін реалізації пшениці для інших цілей, зокрема оподаткування доходів.

Форма №21-заг затверджена наказами Державного комітету статистики України "Про затвердження форм державних статистичних спостережень у галузі сільського та рибного господарства" від 14.06.2013 № 181 та "Про затвердження форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства" від 02.07.2014 р. № 206, а порядок її заповнення врегульований Інструкцією щодо заповнення форм державних статистичних спостережень №21-заг "Реалізація сільськогосподарської продукції за січень - _ 200 _ року" (місячна) та №21-заг "Реалізація сільськогосподарської продукції за 200_ рік" (річна), яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.08.2008 р. №296.

Так, структура форми №21-заг "Реалізація сільськогосподарської продукції за 20 _ рік" містить наступні напрямки реалізації сільськогосподарської продукції: переробним підприємства; населенню в рахунок оплати праці; пайовикам в рахунок орендної плати за землю та майнових паїв (часток); на ринку, через власні магазини, ларки, палатки; іншим господарюючим суб'єктам та за іншими напрямами. Дані напрямки реалізації сільськогосподарської продукції містять інформацію про її кількість та вартість в розрізі зернових без урахування висівок та відходів, на підставі яких зазначається загальний обсяг сільськогосподарської продукції та її вартість.

Суд констатує, що листом від 25.03.2016 р. №06.2-63/69 Головним управлінням статистики у Чернівецькій області надано інформацію про середню ціну реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами за всіма напрямами по Чернівецькій області, однак відповідачем не враховано те, що фермерське господарство "КСВ" здійснювало свою діяльність за напрямом реалізації "пайовикам в рахунок орендної плати за землю та майнових паїв (часток) графи 7-8 форми №21-заг (річна) "Реалізація сільськогосподарської продукції", відповідно до якої середня ціна реалізації пшениці зовсім інша ніж реалізація переробним підприємства; населенню в рахунок оплати праці; на ринку, через власні магазини, ларки, палатки; іншим господарюючим суб'єктам та за іншими напрямами.

З матеріалів справи слідує, що середня ціна реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами пайовикам в рахунок оренди по Вижницькому району згідно листа Головного управління статистики у Чернівецькій області № 06.02-64/104 від 27.04.2016 р. в 2013 р. складала 1002,50 грн. за тонну, в 2014 р. - 1215,30 грн. за тону та в 2015 р. - 1178,90 грн. за тонну (а.с. 78).

В ході судового розгляду справи, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належні докази та не обґрунтував підстави застосування середньої ціни реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами за всіма напрямами по Чернівецькій області під час прийняття оскаржуваного рішення, яка є значно вищою ніж середня ціна реалізації пшениці сільськогосподарськими підприємствами пайовикам в рахунок оренди по Вижницькому району.

В позовній заяві позивач вказував, що фермерське господарство "КСВ" вирощує пшеницю тільки для розрахунків з фізичними особами за орендовані у них земельні частики (паї). При цьому зерно видавалося громадянам в неочищеному і неосушеному вигляді з під комбайна, про що відповідача повідомлено листом від 22.03.2016 р. Собівартість пшениці, вирощеної позивачем становить у 2013 р. - 0,8188 грн., у 2014 р. - 0,8288 грн., у 2015 р. - 0,77915 грн. З урахуванням собівартості пшениці та коефіцієнта, визначеного п. 164.5. ст. 164 ПК України, вартість 1 кг пшениці позивачем визначено за 2013 р. у розмірі 1,16 грн., за 2014 р. - 1,17 грн. та за 2015 р. - 1,10 грн.

Під час судового розгляду справи, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не спростував наведені позивачем обставини та не надав докази на їх спростування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Вижницькою ОДПІ невірно було визначено розмір "звичайної ціни", що в подальшому вплинуло на визначення бази оподаткування та призвело до невірного розрахунку податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Під час вирішення справи відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відтак заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання представників відповідача в обґрунтування правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення на інформацію Департаменту агропромислового комплексу м. Суми щодо собівартості продукції рослинництва, а також листи ТОВ "Вижницький ринок", ТОВ "Вашківський ринок" та ТОВ "Мрія Глибоччини" щодо ринкової ціни пшениці, суд не бере до уваги, оскільки вони не використовувались під час проведення перевірки позивача та прийнятті оскаржуваного рішення, а також не стосується предмету спору.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, позивачем за заявлені вимоги майнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується квитанцією №14519384-1 від 11.04.2016 р., то на його користь необхідно присудити відповідно до задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернівецькій області судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернівецькій області № від 06.04.2016 р.

3. Присудити на користь фермерського господарства "КСВ" судові витрати (судовий збір) у сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вижницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернівецькій області.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 23 травня 2016 р.