Справа № 810/985/16
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року 810/985/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/1201/232 від 11.11.2015 (далі - оскаржуване рішення) та податкової вимоги №25-10 від 25.01.2016 (далі - оскаржувана вимога).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 відповідачем протиправно було винесено оскаржуване рішення та оскаржувану вимогу, якими позивач зобовязаний сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 47104,95грн., штрафну санкція -11946,24 грн. та пені 7387,09 грн., оскільки відповідно рішення Рокитнянського районного суду від 18.11.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відповідно кредитного договору на користь ПАТ «Дельта Банк», на підставі якої відповідачем винесено оскаржуване рішення та вимога, судом визначена в розмірі 240385,24 грн. Виходячи з чого, позивач вважає, що сума заборгованості не могла становити - 278520,89грн., на підставі якої відповідач здійснював розрахунок заборгованості, що зазначені в оскаржуваних рішенні та вимозі. У зв'язку з чим просить суд їх скасувати та задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а оскаржувані рішення і вимога є правомірними та законним, оскільки в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. 1-ДФ) за 1-й квартал 2014 року ПАТ «ОСОБА_2» відображено нарахований та виплачений дохід фізичній особі ОСОБА_1 за ознакою доходу 126 у вигляді анульованої частини кредитної заборгованості в розмірі 278520,89 грн. за кредитним договором від 16.10.2007 №0. Анулювання відбулось 27.03.2014 року, при цьому між Банком та фізичною особою платником податку було укладено Додатковий договір від 27.03.2014 №3. У відповідності із зазначеним додатковим договором ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що Банком здійснено анулювання боргу за кредитним договором від 16.10.2007 №0 в розмірі 278520,89 грн. Також, згідно із п.4 Додаткового договору від 27.03.2014 №3, підписанням даного договору Позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно п.п. «д» п. 164.2.17 Податкового кодексу України Позичальник зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу в розмірі 278520,89 грн. та відобразити їх у своїй річній податковій декларації, чого позивачем зроблено не було.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача проти заявленого клопотання не заперечив.

Згідно із частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба в заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16 жовтня 2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, який відповідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами було передано ПАТ «Дельта Банк».

Між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено Додатковий договір від 27.03.2014 №3 до Договору про надання споживчого кредиту від 16.10.2007 №0, яким ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що Банком здійснено анулювання боргу за кредитним договором від 16.10.2007 №0 в розмірі 278520,89 грн.

Відповідно до п.2 Додаткового договору від 27.03.2014 №3 сторони домовились, що пункт 3 цього Договору починає застосовуватись у момент здійснення Позичальником сплати заборгованості за Договором в розмірі суми не менше ніж 6800 (шість тисяч вісімсот) доларів США 00 центів на рахунок 9702, відкритий в ПАТ «Дельта Банк».

Пунктом 3 Додаткового договору від 27.03.2014 №3 сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за кредитним договором від 16.10.2007 №0 в розмірі 278520,89 грн., у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України.

Згідно із п.4 Додаткового договору від 27.03.2014 №3, підписанням даного договору Позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно п.п. «д» п. 164.2.17 Податкового кодексу України Позичальник зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу в розмірі 278520,89 (двісті сімдесят вісім тисяч пятсот двадцять) гривень 89 копійок та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Рокитнянським відділенням Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області направлено запит ПАТ «Дельта Банк» від 13.03.2015 №836/10/10-19 про надання копій документів, що підтверджують виплату (нарахування) додаткового блага ОСОБА_1 протягом 2014 року.

До Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надійшла відповідь від ПАТ «Дельта Банк» від 12.05.2015 №8413/10 з якої вбачається наступне.

В податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. 1-ДФ) за 1-й квартал 2014 року ПАТ «ОСОБА_2» відображено нарахований та виплачений дохід фізичній особі ОСОБА_1 (ід.№) за ознакою доходу 126 у вигляді анульованої частини кредитної заборгованості у розмірі 278520,89 грн. за кредитним договором від 16.10.2007 №0.

На підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - Податковий Кодекс України), згідно з повідомленням про проведення перевірки від 09.10.2015 №837 виданого Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та наказу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 09.10.2015 №1051, ОСОБА_3 - головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки відповідачем було складено Акт від 27.10.2015 № 1474/112/17-2/НОМЕР_1 про результати позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1, код НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні та сплаті податку з доходів фізичних осіб (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення вимог п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. «в» п. 176.1 ст. 176, п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 164.1.1 п. 164.1, п.п.164 2.17 п.164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п.168.1 ст. 168, абз. «б» п. 171.2 ст.171, п. 179.7, ст. 179 Податкового Кодексу України, а саме заниження суми отриманого доходу за 2014 рік, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в сумі 278520,89 грн.

Цього ж 27.10.2015 відповідачем складено повідомлення позивачу №17433/14/17-2 із запрошенням до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС для складання протоколу про адміністративне правопорушення по матеріалах перевірки та Акт про неможливість вручення акту позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 вих. №487/17-2.

На підставі Акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № №/1201/232 від 11.11.2015 та податкову вимоги від 25.01.2016 №25-10, відповідно до яких позивач зобовязаний сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 47104,95 грн., штрафну санкція -11946,24 грн. та пені 7387,09 грн.

З висновками акту перевірки позивач не був згодний, в звязку з чим неодноразово оскаржував його, оскаржуване рішення та оскаржувану вимогу в адміністративному порядку до вищих органів податкової служби, але розяснення та докази надані ним не бралися до уваги. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, що стало предметом розгляду даної справи, якій суд надає наступну правову оцінку.

Відповідно до пункту 86.4. статті 86 Податковий Кодекс України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковий орган неправомірно та передчасно склав акт від 27 жовтня 2015 року вих. №487/17-2 про неможливість вручення Акту перевірки, датований тією ж датою, оскільки на момент його складання у відповідача не було підтвердження факту такої відмови.

Окрім того, суд приходить до висновку, що відповідачем не було вчинено всіх необхідних дій по забезпеченню права позивача на участь у перевірці, оскільки підпунктом 79.2. ст. 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином, позивачу гарантовано право на участь у прийнятті рішення щодо своїх прав. Однак, провівши таку перевірку без направлення позивачу повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, відповідач позбавив можливості позивача взяти ній участь, що могло б привести відповідача до висновків, відмінних від викладених в Акті перевірки.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до абз. «д» пп.164.2.178 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Пунктом 167.1 ст.167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

На підставі п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Виходячи з вимог п.49.18 ст.49, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України фізична особа, яка отримала за звітний період оподатковуваний дохід, з якого має самостійно сплатити податки, має подати до 1 травня наступного за звітним роком податкову декларацію та сплатити податок до 1 серпня цього ж року.

У Акті перевірки відповідачем достовірно встановлено, що позивач, отримавши додаткове благо у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором, не подав декларацію про майновий стан і доходи фізичних осіб за 2014 рік та не сплатив податок з доходів фізичних осіб.

Як вже встановлено судом, відповідно до п.2 Додаткового договору від 27.03.2014 №3, сторони домовились, що пункт 3 цього Договору починає застосовуватись у момент здійснення Позичальником сплати заборгованості за Договором в розмірі суми не менше ніж 6800 (шість тисяч вісімсот) доларів США 00 центів на рахунок 9702, відкритий в ПАТ «Дельта Банк», яку було сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією, копія якої міститься у матеріалах справи. Отже сума, яка мала декларуватись позивачем та від якої мав вираховуватись податок з доходів фізичних осіб, складала 240385,24 грн.

В той же час, що встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем при розрахунку заборгованості позивача було взято за основу суму в розмірі 278520,89 грн. Такі дії відповідача суд вважає неправомірними.

Приписами статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, разом з тим, що відповідачем при винесенні оскаржуваних рішення та вимоги не дотримано підстав, способу дій та меж повноважень, які передбачені йому законодавством України, суд дійшов висновку про неправомірність винесених ним оскаржуваних рішення та вимоги, а тому вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/1201/232 від 11.11.2015 та податкову вимогу №25-10 від 25.01.2016.

3. Копію постанови направити (видати) особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.