Справа № 462/962/15-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/47034/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Маслія В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій незаконними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні йому допомоги малозабезпеченим сім'ям та стягнути на його користь невиплачені кошти за період грудень 2014 року - лютий 2015 року у сумі 3528 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем було неправомірно відмовлено йому в наданні допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 1 червня 2000 року з наступними змінами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач перебуває на обліку у Залізничному відділу соціального захисту з 2012 року та одержує державну соціальну допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

16 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами, передбаченими Порядком призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.

18 грудня 2014 року позивачу було відмовлено в наданні державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї.

Вважаючи таку відмову неправомірну позивач звернувся до суду для захисту своїх прав з відповідними позовними вимогами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», законодавство про державну соціальну допомогу складається з Закону України «Про прожитковий мінімум», цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини з надання державної соціальної допомоги.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджет України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2014 році рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 21 відсоток, для дітей - 85 відсотків, для осіб, які втратили працездатність, та інвалідів -100 відсотків відповідного прожиткового мінімуму.

Розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у 2014 році не може бути більше ніж 75 відсотків від рівня забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї.

Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Відповідно до п.5.3. Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінпраці, Мінекономіки, Мінфіну, Держкомітету статистики України, Держкомітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370, при зверненні за призначенням декількох видів допомог, розмір яких визначається з урахуванням сукупного доходу, до сукупного доходу сім'ї входять розміри призначених на дату звернення зазначених видів допомог, крім допомоги, для призначення якої обчислюється сукупних дохід.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2014 року та з 1 січня 2015 року для тих, хто відноситься дол. основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: для працездатних осіб - 1218 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, розлучений, не працює, перебуває на обліку як безробітний в Львівському міському центрі зайнятості без виплати допомоги по безробіттю. До розрахунку складу сім'ї входить одна особа.

Розрахунок розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 1 грудня 2014 проведено відповідно до задекларованих доходів.

Сукупний дохід сім'ї за 6 місяців, що передують зверненню складав 1543,20 грн. (тимчасова допомога на 1 дитину, коли мати (батько) ухиляються від сплати аліментів). Середньомісячний дохід сім'ї - 257,20 грн. Рівень забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї складає 255,78 грн.

З урахуванням викладеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відповідач правомірно відмовив заявнику в призначенні даної допомоги, оскільки середньомісячний сукупний дохід перевищував рівень прожиткового мінімуму для сім'ї.

Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 1 червня 2000 року з наступними змінами, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи, дано належну оцінку доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано частково задоволено адміністративний позов, тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: