Справа № 826/232/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/59351/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (далі - ІДАБК) у м. Києві до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ІДАБК у м. Києві в Окружному адміністративному суді

м. Києва пред'явила позов до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії.

Просила зобов'язати ОСОБА_4 знести самочинно побудовані: двоповерховий будинок з мезоніном літ. "А"; веранду літ. "а"; двоповерховий будинок літ. "Е"; сарай літ. "Г", навіс літ. "В"; навіс літ. "Д" згідно з технічним паспортом БТІ, виготовленим станом на 21 червня 2013 року, інвентаризаційна справа № 32079, на АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року скасовано.

У задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що рішення суду у справі прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з матеріалами адміністративної справи в серпні 2013 року ІДАБК у м. Києві була проведена позапланова перевірка дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил по АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт від 14 серпня 2013 року.

Перевіркою встановлено, що на зазначеній земельній ділянці самовільно, без дозволу на виконання будівельних робіт здійснено самочинне будівництво двох житлових будинків, господарських будівель та споруд, чим порушено частину першу статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (категорія складності об'єкта II на підставі класу наслідків такого об'єкта будівництва відповідно до ДБН А.2.2-3:2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", ДБН В. 1.2-14:2009 "Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ" та постанови від 27 квітня 2011 року № 557") ОСОБА_4 збудовані наступні споруди:

- двоповерховий житловий будинок з мезоніном літера "А" - 2003 року побудови відповідно до технічного паспорту, розробленого 21 червня 2013 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (далі - технічного паспорту);

- веранда літера "а" - 2003 рік побудови відповідно до технічного паспорту;

- двоповерховий житловий будинок літера "Е" - 2010 рік побудови відповідно до технічного паспорту;

- сарай літера "Г" - 2006 рік побудови відповідно до технічного паспорту, що експлуатується як котельня;

- навіс літера "В" - 2003 рік побудови відповідно до технічного паспорту;

- навіс літера "Д" - 2006 рік побудови відповідно до технічного паспорту.

Встановлено, що житловий будинок за літерою "Е" збудовано з порушенням норм протипожежного відступу, а саме, не витримано протипожежний відступ між житловою будівлею за літерою "Е" та будівлею на сусідній ділянці, чим порушено вимоги абзац 1 пункту 3.25 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Також, житловий будинок, літера "Е", сарай, літера "Г", навіс літера 'В" та навіс, літера "Д" збудовані без дотримання відступу від межі сусідньої земельної ділянки для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, чим порушено вимоги абзац 3 пункту 3.25 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Службовими особами ІАДБК у м. Києві складено протокол про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14 серпня 2013 року, яким ОСОБА_4 запропоновано усунути допущені порушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення двоповерхового житлового будинку з мезоніном літера "А"; веранди літера "а"; двоповерхового житлового будинку з мезоніном літера "Е", сараю літера "Г"; навісу літера "В", навісу літера "Д" в термін до 14 жовтня 2013 року.

26 листопада 2013 року позивачем проведено позапланову перевірку виконання вимог Припису від 14 серпня 2013 року по вул. Миронівській, 30/7, за результатом якої складено акт від 26 листопада 2013 року.

За змістом вказаного акту ОСОБА_4 вимоги припису не виконав.

З метою знесення незаконного будівництва, контролюючий орган звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із неправомірності вимог ІАДБК у м. Києві, оскільки ОСОБА_4 з урахуванням відсутності заперечень власників інших сусідніх будинків не було запропоновано усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в інший можливий спосіб, не пов'язаний із знесенням самоправно збудованих будівель.

Така правова позиція судів є правильною й такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно з частинами першою, другою статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Згідно із частиною четвертою та сьомою статті 376 Цивільного Кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, є вірним висновок апеляційного суду, що звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

У матеріалах справи відсутні докази того, що Інспекцією вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, а також про те, що спричинено шкоду суспільним інтересам чи інтересам інших осіб цим будівництвом.

Крім того, в матеріалах справи відсутні пропозиції позивача про перебудову і приведення об'єкта у відповідність до норм ДБН, висновки про неможливість такої перебудови, а також докази, що самочинне будівництво порушує інтереси інших осіб.

Зазначені обставини та норми матеріального права вірно враховано апеляційним судом під час вирішення даного спору.

Судове рішення у справі є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судом неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.