Справа № 813/1431/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016р. Справа №876/6608/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): Ковальчука М.І.,

відповідача у справі: не з'явився

третьої особи-1 у справі: Мельника А.І.,

третьої особи-2 у справі: Тунського А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015р. у справі №813/1431/15

за позовом Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України

до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська обласна рада

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015р. позивач: Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Львівської обласної ради, про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997р. №127 "Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області" Військово-мисливському товариству Західного регіону України надано у користування мисливські угіддя площею 16200га, терміном на 15 років, у межах, визначених додатком 3 до рішення.

Пунктом 2 вказаного рішення Державному лісогосподарському об'єднанню "Львівліс" доручено до 01.04.1997p. укласти договори із користувачами мисливських угідь. На виконання рішення Львівської обласної ради народних депутатів між ДЛГО "Львівліс" та ВМТ ЗРУ укладено договори №б/н від 05.03.1997р. про умови ведення мисливського господарства. 23.06.2005р. Львівська обласна рада прийняла рішення №380 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997р. №127 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області". Позивач вказує, що Львівською обласною радою на підставі подання Львівського обласного управління лісового господарства від 09.06.2005р. №751, погодженого з державним управлінням екології та природних ресурсів у Львівській області, припинено право користування Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства "Краковець" та "Голобутівська дача") мисливськими угіддями, наданими у користування, згідно із рішеннями від 11.02.1997р. №127 та від 27.01.1998р. №278. Пунктом 4 рішення від 23.06.2005p. №380, Львівською обласною радою вирішено надати у користування мисливські угіддя - ТВМР ЗРУ, господарства "Краковець", "Корчівка", "Голобутівська дача" і "Майдан", а пунктом 6 вказаного рішення доручено Львівському обласному управлінню лісового господарства до 31.09.2005р. укласти договори про умови ведення мисливського господарства.

Позивач вважає, що пунктом 4 рішення №380 від 23.06.2005р. Львівською обласною радою надано у користування Товариству військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства "Краковець" та "Голобутівська дача") мисливські угіддя в нових межах та на новий 15-річний термін. Проте, всупереч рішенню Львівської обласної ради та вимогам чинного законодавства України, Львівським обласним управлінням лісового господарства не укладено із Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України нового договору на ведення мисливського господарства із зазначення нового строку користування мисливськими угіддями та новими площами, згідно із додатком 5.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд у задоволені адміністративного суду відмовив повністю, оскільки позивачем не наведено нормативно-правового обґрунтування, які норми законодавства порушені відповідачем при відмові в укладенні договорів з позивачем та відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання укласти договори.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що всупереч рішенню Львівської обласної ради та вимогам чинного законодавства України, Львівське обласне управління лісового господарства не уклало із Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України нового договору на ведення мисливського господарства із зазначення нового строку користування мисливськими угіддями та новими площами, згідно із додатком 5. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

21.01.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс" надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Вказане клопотання було задоволено в судовому засіданні Львівського апеляційного адміністративного суду 18.04.2016р.

20.05.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс" надійшло клопотаня про закриття провадження у справі. Доводи клопотання обгрунтовано тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, осклільки таку слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Крім того, 20.05.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс" надійшли додаткові письмові пояснення, в яких третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на основі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, немотивованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 23.05.2016р. з'явився представник апелянта (позивача у справі): Ковальчук М.І., який доводи, викладені в апеляційній скарзі та адміністративному позові, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Представник третьої особи-1 у справі: Мельник А.І. висловив свою правову позицію, надав суду усні пояснення на підтримку позовних вимог у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовних матеріалах та апеляційній скарзі.

Представник третьої особи-2 у справі: Тунський А.Р. проти доводів, викладених в апеляційні скарзі, заперечив, просив суд задоволити клопотання від 20.05.2016р. та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997р. №127 "Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області", Військово-мисливському товариству Західного регіону України (господарство "Краковець") надано у користування мисливські угіддя площею 16200га, терміном на 15 років, у межах, визначених додатком 3 до рішення. Пунктом 2 вказаного рішення Державному лісогосподарському об'єднанню "Львівліс" доручено до 01.04.1997p. укласти договори із користувачами мисливських угідь.

На виконання рішення Львівської обласної ради народних депутатів між ДЛГО "Львівліс" та ВМТ ЗРУ укладено договори №б/н від 05.03.1997р. про умови ведення мисливського господарства.

Згідно із умовами п.1.1 вказаних договорів вбачається, що рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997p. №127 надано ВМТ ЗРУ мисливські угіддя терміном до 11.02.2012p.

23.06.2005р. Львівською обласною радою прийнято рішення №380 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997р. №127 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області".

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення, обласна рада вирішила, у зв'язку зі зміною юридичних назв вказаних користувачів мисливських угідь, припинити право користування мисливськими угіддями та виключити з переліку такі господарства: ВМТ ЗРУ господарства "Краковець", "Корчівка", "Голобутівська дача" та "Майдан" (додаток № 3 до рішення обласної ради від 27.01.1998р. №278).

За пунктом 4 рішення від 23.06.2005р. №380 Львівська обласна рада вирішила надати у користування мисливські угіддя - ТВМР ЗРУ, господарства "Краковець", "Корчівка", "Голобутівська дача" та "Майдан"; внести зміни до площ мисливських угідь ТВМР ЗРУ господарство "Краковець" у зв'язку з уточненням площі (додаток № 5).

Крім цього, за пунктом 6 вказаного рішення доручено Львівському обласному управлінню лісового господарства до 31.09.2005p. укласти договори про умови ведення мисливського господарства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, суд першої інстанції керувався тим, що відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача та, відповідно, відсутні підстави для укладення нових договорів. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене:

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення: "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом, у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності, укладення договору оренди землі.

У Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20.05.2013р. №8 зазначено, що суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Нормами статті 8 Земельного кодексу України передбачено повноваження обласних рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад; забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; погодження загальнодержавних програм використання та охорони земель, участь у їх реалізації на відповідній території; затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання земель, підвищення родючості ґрунтів, охорони земель; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; організація землеустрою; внесення до Верховної Ради України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст; встановлення та зміна меж сіл, селищ; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Преамбулою Закону України "Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000р. №1478-ІІІ (далі - Закон №1478-ІІІ) визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.21 Закону №1478-ІІІ, умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Керуючись вимогами ч.1 ст.22 Закону №1478-ІІІ, мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

До повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання в користування мисливських угідь; вирішення інших питань у межах своїх повноважень (ст.9 Закону №1478-ІІІ).

Матеріалами справи підтверджується, що предметом заявленого позову є зобов'язання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства укласти з Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України договори про умови ведення мисливського господарства господарствами "Краковець" та "Голобутівська дача", згідно з рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2005р. №380 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997р. №127 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області".

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу у користування мисливських угідь (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою у користування спірних мисливських угідь має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

При здійсненні повноважень власника мисливських угідь обласна рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС України, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися мисливськими угіддями.

Відповідно до вимог ч.3 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 3 ч.4 ст.179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Типовий Договір про умови ведення мисливського господарства затверджений Наказом Міністерства Лісового Господарства №153 від 12.12.1996р.

З огляду на положення Закону №1478-ІІІ, на укладення Договору про умови ведення мисливського господарства існує пряма вказівка закону, та його зміст визначається відповідно до типового Договору, відтак, спонукання до укладення такого Договору повинно здійснюватись в порядку, визначеному ГПК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами ч.1 ст.203 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.157 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до неправомірного висновку відносно того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому апеляційну скаргу належить задоволити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс" про закриття провадження у справі, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015р. у справі №813/1431/15 за позовом Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська обласна рада, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Галбудсервіс" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, - скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2016р.