Справа № 820/1783/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 травня 2016 р. №820/1783/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гнатченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області незаконним;

- скасувати наказ №20-о від 31.03.2016 року про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області;

- стягнути з ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.04.2016 року до дня поновлення на роботі, який на день висунення позову становить 741,82 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу №3-о від 01.07.2015 року позивач був призначений на посаду головного державного ревізора інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області. Відповідно до наказу №20-о від 31.03.2016 року він був звільнений 01.04.2016 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області. Позивач вважає звільнення незаконним з огляду на те, що за час роботи на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області не мав дисциплінарних стягнень та постійно преміювався за сумлінне та якісне виконання своїх посадових обов'язків, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в родині позивача немає інших працівників з самостійним заробітком. З огляду на викладене позивач вважає, що має переважне перед іншими працівниками право на залишення на роботі, однак, при звільненні керівництво ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області цього до уваги не взяло, будь-які інші посади у штатному розкладі ДПІ з моменту попередження про наступне вивільнення 01.02.2016 року по момент звільнення 01.04.2016 року позивачу запропоновано не було.

У зв'язку з наведеним, на думку позивача, оскаржуваний наказ має бути визнаний протиправним і скасований, а позивач поновлений на публічній службі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що відповідач у спірних відносинах діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив державну службу у відділі доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на посаді головного державного ревізора - інспектора відповідно до наказу про призначення від 01.07.2015р. № 3-о.

На виконання вимог ст. 49-2 КЗпПУ, з метою дотримання порядку вивільнення працівників, у зв'язку із змінами в організації праці через скорочення штату працівників, 01.02.2016р. - в день затвердження штатного розпису ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на 2016 рік, всіх посадових осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб попереджено про наступне вивільнення, у тому числі і ОСОБА_1 (попередження про наступне вивільнення скріплено особистим підписом позивача).

На підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, наказом ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області від 31.03.2016 № 20-о, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників, ОСОБА_1 було звільнено з посади головного державного ревізора - інспектора відділу доходів і зборів фізичних осіб.

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" (надалі - Закон №3723-XII) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Судом встановлено, що в 2015 році штатний розпис ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській налічував всього 49 штатних посад (наказ про введення в дію штатного розпису від 05.06.2015 № 1), у тому числі 13 посад у відділі доходів і зборів з фізичних осіб, з яких: посада начальника відділу; посада заступника начальника відділу; 9 посад головних державних ревізорів - інспекторів; 2 посади старших державних ревізорів - інспекторів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 04.03.2015 № 213-р затверджено план заходів з виконання програми діяльності КМУ та Стратегії сталого розвитку "Україна - 2020" у 2015 році.

Одним із завдань вказаного плану заходів (за порядковим № 120) визначено суттєве зменшення чисельності працівників Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), затвердженої постановою КМУ від 05.04.2014 № 85 (гранична чисельність працівників територіальних органів ДФС України становила 56 640 державних службовців).

На виконання вищезазначеного плану заходів постановою КМУ від 21.10.2015 № 840 внесено зміни до постанови КМУ від 05.04.2014 № 85, в частині зменшення на 30% граничної чисельності працівників територіальних органів ДФС України, шляхом затвердження їх граничної чисельності у кількості 39 648 (56 640 * 30% = 16 992; 56 640 -16 992 = 39 648).

За наслідком реалізації прогарами Уряду по скороченню на 30% граничної чисельності працівників територіальних органів ДФС України, штатним розписом на 2016 рік, введеним в дію наказом від 01.02.2016 № 28, затверджено всього 32 штатні посади по ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області, у тому числі по відділу податків і зборів з фізичних осіб у кількості 8.

Таким чином, по відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області, посаду в якому обіймав позивач, відбулось скорочення 5 штатних посад.

Згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 КЗпПУ передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Приписи ст. 42 КЗпПУ визначають, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. І лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, які відповідають одному з критеріїв, зазначених в даній статті. Так, зокрема, працівникам, які мають більш тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, в установі, організації надається перевага в залишенні на роботі.

На виконання вимог ст. 49-2 КЗпПУ, з метою дотримання порядку вивільнення працівників, у зв'язку із змінами в організації праці через скорочення штату працівників, 01.02.2016р. - в день затвердження штатного розпису ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на 2016 рік, всіх посадових осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб попереджено про наступне вивільнення, у тому числі і ОСОБА_1 (попередження про наступне вивільнення скріплено особистим підписом позивача).

З пояснень представника відповідача та наявних матеріалів справи встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 інша робота в податковій інспекції не пропонувалася через відсутність вакантних посад, що відповідали його спеціальності (згідно з відповідною довідкою, що додається, станом на 01.02.2016р. в ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області була вакантна лише посада начальника інспекції, а отже не рівнозначна тій, яку обіймав позивач).

Положення ст. 42 КЗпПУ, які закріплюють обов'язок власника або уповноваженого ним органу при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці надати перевагу в залишенні на роботі тим працівникам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, були дотриманні ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області у повній мірі, що підтверджується наступним.

Інформація наведена вище, свідчить про те, що у відділі доходів і зборів з фізичних осіб під скорочення підпадало 5 посадових осіб (за новим штатним розписом з 13 працівників залишалося 8). Посада керівника відділу та його заступника зберігалися, зміни у структурі підрозділу стосувалися скорочення посад державних ревізорів - інспекторів.

Оцінка кваліфікації та продуктивності праці посадових осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб здійснювалася виходячи з таких критеріїв.

З 8 посадових осіб, які працювали у відділі доходів і зборів з фізичних осіб на посадах державних ревізорів - інспекторів лише ОСОБА_1 згідно з посадовою інструкцією виконував функцію проведення документальних перевірок самозайнятих осіб, фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання (по податках, зборах і платежах, контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати яких покладено на фіскальні органи), юридичних осіб з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та державного мита, а також казенних підприємств пробірного контролю з питань сплати (утримання) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (функція у посадовій інструкції за порядковим № 3.77).

Окрім ОСОБА_1 за даний напрямок роботи відповідав заступник начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб - ОСОБА_3

Більш того, посадовими інструкціями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 між ними була встановлена взаємозамінність.

В Пленумі Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Таким чином, з врахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду України, а також однорідності посад (функціональних повноважень) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та факту їх взаємозамінності, першочергово наявність переваги в залишенні на роботі встановлювалася між даними працівниками.

Судом встановлено, що за наслідком опрацювання відповідної інформації переважне право на залишення на роботі визнано відповідачем за ОСОБА_3, оскільки, в порівнянні з ОСОБА_1, він мав більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, а також більш тривалий безперервний стаж роботи в державній податковій інспекції Балаклійського району Харківської області.

За інформацією відповідача, більш висока кваліфікація та продуктивність праці ОСОБА_3 підтверджується тим, що за період з 01.07.2015р. по 30.01.2016р. ним проведено:

- 3 планові перевірки платників податків, в той час як ОСОБА_1 не проведено жодної;

- 18 позапланових перевірок платників податків, а ОСОБА_1 лише 5.

Крім того, оцінка кваліфікації зазначеним працівникам надавалася з урахуванням наступних фактів.

ОСОБА_3 отримав повну вищу освіту за освітньо - кваліфікаційним рівнем - спеціаліст з відзнакою (у 2000 році закінчив Харківський державний аграрний університет ім. В. В. Докучаєва за спеціальністю "Аграрний менеджмент" за здобув кваліфікацію менеджера-економіста).

В той же час під час навчання у вищому навчальному закладі знання ОСОБА_1 оцінювалися нижчими балами - згідно із додатком до диплома він мав, у тому числі, задовільні бали (у 1992 році закінчив Донецький державний університет за спеціальністю "Економіка праці" та здобув кваліфікацію економіста).

Наказом Державної податкової адміністрації у Харківській області від 26.10.2006 № 512-о за значний особистий внесок у розвиток податкової служби, багаторічну сумлінну і самовіддану працю та з нагоди 10-ї річниці утворення Державної податкової адміністрації та регіональних державних податкових адміністрації ОСОБА_3 нагороджено Грамотою Голови Державної податкової адміністрації у Харківській області (далі - ДПА у Харківській області), з виплатою грошової допомоги.

У 2008 році ОСОБА_3 підвищував свою кваліфікацію у Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів органів Державної податкової служби України, склав на відмінно випускну роботу на тему: "Роль плати за землю з фізичних осіб в доходах місцевих бюджетів" та отримав свідоцтво про підвищення кваліфікації 12СПК 545925.

При щорічній оцінці виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань за звітній період з 01.04.2014р. по 31.12.2014р. ОСОБА_3 отримав підсумкову оцінку "добре".

При цьому, ОСОБА_1 за період перебування на посаді в ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області за сумлінну роботу не заохочувався, кваліфікацію не підвищував.

Тривалий безперервний стаж роботи ОСОБА_3 підтверджується наступними фактичними даними.

В податковій інспекції у Балаклійському районі Харківської області ОСОБА_3 працює з 25 вересня 2000 року. Трудова діяльність була розпочата з посади державного податкового інспектора відділу приймання та обробки документів управління оподаткування юридичних осіб (наказ про призначення від 25.09.2000р. № 28).

В підрозділі, на який покладено функцію здійснення контрольно-перевірочної роботи щодо платників податків - фізичних осіб, ОСОБА_3 працює з 01.03.2004р.:

- наказом від 01.03.2004р. № 4-о ОСОБА_3 призначено на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб;

- наказом від 27.06.2013р. № 2-о ОСОБА_3 призначено на посаду завідувача сектору контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб;

- наказом від 01.07.2015р. № 2-о ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб.

Отже, ОСОБА_3 працював в структурному підрозділі, до повноважень якого належить здійснення контролю за справлянням податків (зборів) з фізичних осіб, з 01.03.2004 року, а отже станом на дату введення в дію штатного розпису на 2016 рік його загальний стаж роботи становив майже 12 календарних років.

В той же час, ОСОБА_1 працював у податковій інспекції Балаклійського району Харківської області лише з 01.07.2015р. та на дату введення в дію штатного розпису на 2016 рік його безперервний стаж роботи становив менше 1 календарного року.

До призначення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб, стажу за напрямком роботи даного структурного підрозділу не мав. В державній податковій службі працював в органах податкової міліції Донецької області (з 30.11.1997р. по 16.04.2015р.).

Таким чином, ОСОБА_3 в порівнянні ОСОБА_1 має більший безперервний стаж роботи у податковій інспекції Балаклійського району Харківської області, у тому числі і роботи у підрозділі справляння податків (зборів) з фізичних осіб.

З урахуванням наведеного суд погоджується з твердженнями відповідача, що ОСОБА_3 мав більш високу кваліфікацію та продуктивність праці аніж ОСОБА_1

Більш висока кваліфікація і продуктивність праці інших посадових осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб у порівнянні з ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

До скорочення штату працівників в податковій інспекції у відділі доходів і зборів з фізичних осіб працювали наступні особи:

ОСОБА_4 - на посаді начальника відділу;

ОСОБА_3 - на посаді заступника начальника відділу;

на посадах головних державних ревізорів-інспекторів відділу: ОСОБА_1; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12;

на посадах старших державних ревізорів-інспекторів відділу: ОСОБА_13; ОСОБА_14

Відповідно до посадових інструкцій працівників відділу доходів і зборів з фізичних осіб, які обіймали посади державних ревізорів-інспекторів, лише за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була закріплена функція організації проведення перевірок відомостей суб'єктів декларування, вказаних у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (функція у посадових інструкціях за порядковим № 3.78).

Згідно з розподілом, встановленим начальником відділу - ОСОБА_4, здійснення перевірок відомостей декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в межах реалізації Закону України "Про очищення влади" було покладено на ОСОБА_5

Проведення перевірок відомостей декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" було покладено на ОСОБА_1

Результати роботи ОСОБА_1 у даному напрямку мали незадовільний характер: за період з 01.07.2015 по 10.11.2015 останнім перевірено 185 декларацій, тоді як перевірці підлягали 1 595 декларацій, що у відсотковому значенні становить лише 11,6 %.

Вказана обставина зумовила прийняття керівником податкової інспекції рішення у формі протокольного доручення № 26 від 11.11.2015, яким проведення перевірок відомостей суб'єктів декларування на підставі ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" доручено здійснювати всім працівникам відділу доходів і зборів з фізичних осіб.

За період з 12.11.2015 по 31.01.2016 фахівцями відділу доходів і зборів з фізичних осіб забезпечено проведення 864 перевірок, з яких:

начальником відділу ОСОБА_4 - 26;

заступником начальника відділу ОСОБА_3 - 102;

головними державними ревізорами-інспекторами відділу:

- ОСОБА_1 - 62;

- ОСОБА_6 -132;

- ОСОБА_7 - 85;

- ОСОБА_8 -91;

- ОСОБА_9 - 89;

- ОСОБА_10 - 72;

- ОСОБА_11 - 121;

старшими державними ревізорами-інспекторами відділу:

- ОСОБА_13 - 33;

- ОСОБА_14 - 51.

Таким чином, порівняльний аналіз наведених статистичних даних вказує на те, що працівниками відділу забезпечено проведення більшої кількості перевірок суб'єктів декларування, аніж ОСОБА_1

Зазначена обставина, беззаперечно, вказує на те, що кваліфікація вищенаведених посадових осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб у порівнянні з кваліфікацією ОСОБА_1 є більш високою, оскільки останні, окрім власних посадових обов'язків, забезпечили виконання обсягу роботи, покладеного на ОСОБА_1

До спливу встановленого ст. 49-2 КЗпПУ двомісячного строку з дня попередження ОСОБА_1 про можливе вивільнення інша робота позивачу не пропонувалася у зв'язку з тим, що вакантні посади в податковій інспекції, які б відповідали його спеціальності, не з'являлися.

В адміністративному позові ОСОБА_1 ставить під сумнів правомірність призначення іншого працівника 16.03.2016 на посаду головного державного інспектора сектору обслуговування платників.

Однак, зазначені кадрові призначення були вчинені відповідачем у повній відповідності до положень діючого законодавства.

Як свідчить штатний розпис ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на 2016 скорочення чисельності штату працівників стосувалося також підрозділу реєстрації платників податків.

У 2015 році вказаний підрозділ мав назву відділ реєстрації платників та електронних сервісів зі штатною чисельністю - 4 працівника.

Згідно зі штатними змінами в 2016 році чисельність працівників даного структурного підрозділу склала лише 2 працівника (скоротилося дві посади). Крім того, назва підрозділу змінилася, відділ перейменовано у сектор обслуговування платників податків.

16.03.2016 на посаду головного державного інспектора сектору обслуговування платників в порядку переведення було призначено ОСОБА_15, яка до цього часу обіймала посаду старшого державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів (працює в інспекції з 24.09.2001). За весь період роботи в податковій інспекції до функціональний обов'язків вказаної особи відносилась робота з електронними базами даних та програмним забезпеченням (у тому числі, їх оновлення та підтримка у актуальному стані). ОСОБА_15 має базову вищу освіту, закінчила Харківський патентно-комп'ютерний коледж та отримала кваліфікацію молодший спеціаліст програміст, а отже виконувана нею робота відповідала її спеціальності. Для повного функціонування електронних систем у секторі обслуговування платників повинен працювати досвідчений фахівець. ОСОБА_15 робота виконувалась завжди на належному рівні (якісно та своєчасно). Отже при скороченні чисельності штату працівників за нею визнано переважне право на зайняття вказаної посади, оскільки названа посада відповідала спеціальності ОСОБА_15 та до скорочення штату працівників в ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області вона обіймала рівнозначну посаду (виконувані посадові обов'язки відповідали обов'язкам, передбаченим за посадою у новій структурі).

Відносно тверджень позивача, що, з урахуванням його безперервного стажу роботи, у порівнянні з іншими працівниками відділу доходів і зборів з фізичних осіб, а також факту наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутності в сім'ї інших працівників з самостійним заробітком, відповідач повинен був визнати саме за ним переважне право в залишенні на роботі, суд зазначає наступне.

Перелічені в ч. 2 ст. 42 КЗпПУ категорії працівників дійсно мають перевагу в залишенні на роботі, проте за умови, якщо їх кваліфікація і продуктивність праці відповідає рівню інших працівників.

У разі, якщо кваліфікація і продуктивність праці зазначених категорій працівників є нижчою, у порівнянні з іншими працівниками, у роботодавця відсутній обов'язок визнати саме за ними перевагу в залишенні на роботі.

Частиною 1 ст. 42 КЗпПУ чітко встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Тривалість безперервного стажу роботи, як критерій, який при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників впливає на надання переваги у залишенні на роботі, обраховується саме за відпрацьований працівником час на підприємстві, в установі, організації, в яких відбулись зміни в організації праці, у тому числі через скорочення чисельності або штату працівників.

У спірних відносинах, установою, в якій відбулось скорочення чисельності працівників, виступає ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області.

Як зазначалося вище, позивач прийнятий на роботу в ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області 01.07.2015р., тому той факт, що він проходив службу у податковій міліції в іншому органі державної податкової служби з 30.11.1996 року, жодним чином не стосується предмету даного судового спору.

З урахуванням вищенаведених обставин, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, наказом ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області від 31.03.2016р. № 20-о, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників, звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора - інспектора відділу доходів і зборів фізичних осіб.

Таким чином, звільнення відбулось з дотриманням двомісячного строку вивільнення працівників, встановленого ст. 49 КЗпПУ, відповідне попередження вручалося позивачу 01.02.2016 року, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Щодо питання не отримання попередньої згоди на звільнення позивача у виборного органу первинної профспілкової організації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 43 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ), в редакції, яка діє з 15.07.2015 по теперішній час, розірвання трудового договору з працівником органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, з підстави, зазначеної в п. 1 ст. 40 цього Кодексу (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників) здійснюється без попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Зазначені зміни внесені до ст. 43 КЗпПУ на підставі п. п. а) п. 1 ч. 5 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Враховуючи встановлені обставини суд приходить до висновку, що при звільненні позивача ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з чітким дотриманням встановленого порядку звільнення працівника при скороченні в органі штату працівників.

Відносно тверджень позивача про преміювання за виконання значного обсягу роботу, суд зазначає наступне.

На підставі доповідної записки від 24.12.2015 та пропозиції начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб від 24.12.2015 наказом ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області від 24.12.2015 № 28-ф «Про преміювання працівників за грудень 2015 року» за якісне, своєчасне та сумлінне виконання посадових обов'язків, контрольних завдань, недопущення порушень трудової дисципліни та сумлінне ставлення до роботи, у тому числі, ОСОБА_1 за рахунок фонду керівника збільшено розмір премії за грудень 2015 року у розмірі 50 відсотків посадового окладу.

В доповідній записці начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб від 24.12.2015 зазначено наступне.

Відповідно до посадових інструкцій працівників відділу доходів і зборів з фізичних осіб функція організації проведення перевірок відомостей суб'єктів декларування, вказаних у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік закріплена за ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Здійснення перевірок відомостей декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в межах реалізації Закону України «Про очищення влади» покладено на ОСОБА_5

Проведення перевірок відомостей декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» покладено на ОСОБА_1

У зв'язку з невиправданим затягуванням ОСОБА_1 процесу проведення перевірок суб'єктів декларування згідно зі ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», протокольним дорученням начальника ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області № 26 від 11.11.2015 проведення перевірок декларацій за 2014 рік доручено здійснювати всім працівникам відділу доходів і зборів з фізичних осіб.

Після покладення вказаної функції на інших працівників відділу доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 підвищив результативність своєї роботи у даному напрямку.

Протягом грудня 2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 в ході проведення перевірок декларацій згідно зі ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» було направлено 223 запита на отримання інформації з Державного реєстру ДАІ МВС України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримано витяги. Проведено у поточному місяці 28 перевірок та за їх наслідком підготовлено відповідні висновки, а також направлено 16 повідомлень про не відповідність задекларованих відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Крім того, сформовано електронний журнал та журнал обліку проведених перевірок, в який внесено результати по 601 перевірці.

До призначення ОСОБА_1 в ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області стажу роботи у підрозділі доходів і зборів з фізичних осіб він не мав (проходив службу у податковій міліції).

З урахуванням викладеного, з метою стимулювання ОСОБА_1 до виконання і у подальшому посадових обов'язків з досягненням показників, не нижчих, аніж ті, що мають місце у грудні 2015 року, а також, у зв'язку з тим, ОСОБА_1 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території проведення антитерористичної операції, начальник відділу доходів і зборів з фізичних осіб висловила пропозицію розглянути питання про заохочення останнього за наслідками роботи у грудні 2015 року.

Отже, місячна премія за грудень 2015 року була підвищена ОСОБА_1 саме з метою його стимулювання до належного виконання посадових обов'язків.

Крім того, відповідач наголошує, що згідно зі ст.144 КЗпПУ, яка встановлює порядок застосування заохочень до працівників, заохочення оголошуються наказом (розпорядженням) в урочистій обстановці і заносяться до трудових книжок працівників у відповідності з правилами їх ведення.

Відтак, збільшення працівнику розміру щомісячної премії за результатами роботи не вважається заохоченням в розумінні КЗпПУ, і така інформація не вноситься до трудової книжки.

Преміювальні виплати, в силу ст. 97 КЗпПУ, вважаються заохочувальними виплатами до основної заробітної плати працівника.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про преміювання позивача саме з метою стимулювання до належного виконання посадових обов'язків, а не у зв'язку з його високими досягненнями у виконанні покладених на нього обов'язків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі доведено правомірність та обґрунтованість наказу ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області №20-о від 31.03.2016 року про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області.

Таким чином позовні вимоги про визнання звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області незаконним та скасування наказу №20-о від 31.03.2016 року про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Отже, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області та стягнення з ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.04.2016 року до дня поновлення на роботі є похідними від вимог про визнання звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області незаконним та скасування наказу №20-о від 31.03.2016 року про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників ДПІ у Балаклійському районі ГУ ДФС у Харківській області, які визнані судом необґрунтованими та підстави для задоволення яких у суду відсутні, вони також не підлягають задоволенню.

Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст.56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цю частину позовних вимог позивач мотивував тим, що з моменту виникнення протиправного ставлення відповідача, позивач перебуває в сумнівах щодо добровільного відновлення порушених відповідачем законних прав, в родині виникла психологіча напруженість, через що позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути у позивача при наступному моєму працевлаштуванні на інше місце роботи, та будучі на сьогодні безробітним, позивач вимушений за захистом та відновленням своїх прав постійно їздити за межі місця свого проживання.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, моральних або фізичних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується; не підтвердив наявність причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним діянням відповідача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.05.2016 року.

Суддя Полях Н.А.