Справа № 826/18870/15
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Бабенка К.А.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 10 липня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 29 квітня 2015 року по 08 червня 2015 року на підставі направлень №№ 288, 289, 290, 291 від 28 квітня 2015 року, наказів № 372 від 28 квітня 2015 року та № 450 від 21 травня 2015 року, виданих Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з ОВП, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Укрспирт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Союз А» за період з 01 червня 2012 року по 31 березня 2015 року та з питань підтвердження реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції) ДП «Укрспирт», дотримання вимог податкового законодавства під час реалізації фракції головної етилового спирту з МПД «Бершадське» ДП «Укрспирт» підприємству ДП «Гайсинський спиртовий завод» за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт № 25/28-10-40-20/37199618 від 22 червня 2015 року.

Згідно з висновками акту перевірки, встановлено наступні порушення: п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, у результаті чого завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, на загальну суму 14 140 069,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 2 613 080,00 грн., у т.ч.: за 2012 р. - на суму 298 733,00 грн.; за 2013 р. - на суму 478 625,00 грн.; за 2014 р. - на суму 1 835 722,00 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст.200, п. 201.1 ст. 201 ПК України, у результаті чого неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 2 945 645,00 грн., що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету (ряд.25 декларації), на загальну суму 2 945 645,00 грн.; ст. 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», наказу ДПА України № 14 від 11 січня 2011 року «Про затвердження Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах»; п. 216.1 ст. 216 ПК України, в частині заниження податкових зобов'язань з реалізації вироблених на митній території України спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв за листопад 2014 року по взаємовідносинах МПД «Бершадське» ДП «Укрспирт» з ДП «Гайсинський спиртовий завод» на загальну суму 2 326 537,85 грн.

10 липня 2015 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ на загальну суму 4 418 467,50 грн., з яких 2 945 645,00 грн. - за основним платежем та 1 472 822,50 грн. - за штрафними санкціями; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на загальну суму 3 919 620,00 грн., з яких 2 613 080,00 грн. - за основним платежем та 1 306 540,00 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» () створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 28 липня 2010 року «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості», засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, зареєстроване 18 серпня 2010 року Шевченківською районною державною адміністрацією у м. Києві, з 19 серпня 2010 року взяте на податковий облік ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, а з 05 січня 2015 року та станом на дату проведення перевірки перебуває за основним місцем обліку у Міжрегіональному ГУ ДФС - Центральному офісі з ОВП.

У періоді з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2015 року позивач здійснював господарські операції з придбання зернових культур у контрагента-постачальника ТОВ «Союз А» на підставі укладених із ним тотожних договорів поставки зернових культур, згідно із якими постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цими договорами, поставляти у періоди 2012-2014 рр. продукцію (зернові культури, включаючи похідні від зернових культур, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо), а ДП «Укрспирт» (покупець) зобов'язується прийняти й оплатити таку продукцію в порядку та на умовах, встановлених даними договорами, а саме: у 2012 році за договорами поставки зерна: № 12-03/952 від 06 жовтня 2012 року; № 02-05 від 12 листопада 2012 року; у 2013 році за договорами поставки зернових культур: № 12-13-02 та № 02-13-01 від 10 січня 2013 року; № 26-13-04 від 19 березня 2013 року; № 13-13-14 від 05 вересня 2013 року; у 2014 році за договорами поставки зернових культур: № 13-14-11 від 28 березня 2014 року; № 36-14-01 від 17 квітня 2014 року; № 10-14-04 та № 12-14-03 від 18 квітня 2014 року; № 30-14-11 від 06 червня 2014 року; № 14-14-05 від 20 червня 2014 року.

На підтвердження виконання вимог укладених договорів поставки зерна ДП «Укрспирт» надані податковому органу до перевірки: товарно-транспортні та видаткові накладні, рахунки-фактури за 2012-2014 рр., виписані постачальником покупцю до кожного із відповідних договорів, на загальну суму 17 085 714,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2 945 645,00 грн.).

Як вбачається із наявних у матеріалах справи договорів поставки зерна та додаткових угод до них, постачальник, відповідно до п. 4.1 та п. 4.3, зобов'язується постачати покупцеві продукцію протягом 2012-2014 рр. узгодженими партіями, ціною та періоди у наступні місця розвантаження, визначені покупцем місця провадження діяльності (надалі - МПД) ДП «Укрспирт»: Борокське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Львівська обл., Сокальський район, с. Борок, вул. Миру, 14), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 12-03/952 від 06 жовтня 2012 року - пшениці (300 т) у жовтні 2012 року та кукурудзи (300 т) у листопаді 2012 року; за договором № 12-13-02 від 10 січня 2013 року - кукурудзи (300 т) у січні 2013 року; за договором № 12-14-03 від 18 квітня 2014 року - кукурудзи (500 т) з 23 травня 2014 року по 10 червня 2014 року; Вузлівське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Львівська обл., Радехівський район, с. Вузлове), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 02-05 від 12 листопада 2012 року - кукурудзи (по 300 т) у листопаді 2012 року; за договором № 02-13-01 від 10 січня 2013 року - кукурудзи (300 т) у січні 2013 року, (500 т) у березні 2013 року, (по 100 т) з 08 квітня 2013 року по 15 квітня 2013 року та з 17 квітня 2013 року по 24 квітня 2013 року, (200 т) з 08 травня 2013 року по 31 травня 2013 року; Струтинське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Львівська обл., Золочівський район, с. Струтин, вул. Солтівського, 2), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 26-13-04 від 19 березня 2013 року - кукурудзи сухої (300 т) з 19 березня 2013 року по 30 квітня 2013 року, (150 т) з 15 квітня 2013 року по 22 квітня 2013 року, (по 200 т) з 23 квітня 2013 року по 04 травня 2013 року, з 20 травня 2013 року по 27 травня 2013 року, з 28 травня 2013 року по 03 червня 2013 року; Кобиловолоцьке МПД ДП «Укрспирт» (адреса: 48164, Тернопільська обл., Теребовлянський район, с. Кобиловолоки, вул. Заводська, 1), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором №13-13-14 від 05 вересня 2013 року - кукурудзи вологої (1000 т) з 09 вересня 2013 року по 19 вересня 2013 року; за договором № 13-14-11 від 28 березня 2014 року - сорго (по 300 т) з 28 березня 2014 року по 30 квітня 2014 року, з 10 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року, з 22 травня 2014 року по 15 червня 2014 року, з 06 червня 2014 року по 30 червня 2014 року, пшениці (2000 т) у липні-серпні 2014 року та жита (урожай 2014 р.) (500 т) з 03 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року; Воютицьке МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Львівська обл., Самбірський район, с. Воютичі), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 10-14-04 від 18 квітня 2014 року - кукурудзи подрібненої (1000 т) з 29 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року, (по 500 т) з 06 травня 2014 року по 30 травня 2014 року, з 13 червня 2014 року по 22 червня 2014 року, з 27 червня 2014 року по 06 липня 2014 року та жита (150 т) з 27 червня 2014 року по 06 липня 2014 року, (500 т) з 22 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року; Залучанське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: 78363, Івано-Франківська обл., Снятинський район, с. Долішнє Залуччя, вул. Заводська, 2), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 36-14-01 від 17 квітня 2014 року - сорго (100 т) та кукурудзи (200 т) у квітні 2014 року; Козлівське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Тернопільська обл., Козівський район, смт. Козлів, вул. Заводська, 34), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 30-14-11 від 06 червня 2014 року - кукурудзи подрібненої та сорго (по 500 т) з 06 червня 2014 року по 20 червня 2014 року; Великолюбінське МПД ДП «Укрспирт» (адреса: Львівська обл., Городоцький район, смт. Великий Любінь, вул. Львівська, 176), куди повинні здійснюватись поставки зерна у періоди: за договором № 14-14-05 від 20 червня 2014 року - кукурудзи подрібненої (200 т) впродовж 10 днів з дати підписання договору.

При цьому, за змістом п.п. 4.2, 4.5, 4.7 договорів поставки зерна, поставка продукції здійснюється транспортом постачальника на умовах DDP (відповідно до правил Інкотермс-2010) - об'єкт покупця, визначений у договорах. Постачальник зобов'язаний надати покупцю для кожної партії продукції належним чином оформлені документи, такі як: товарно-транспортні накладні (на кожний транспортний засіб); видаткові накладні (оригінал); посвідчення про якість; податкові накладні (оригінал).

Поряд із цим, на підтвердження реальності здійснення ТОВ «Союз А» постачання продукції на вказані вище МПД ДП «Укрспирт» позивачем надані до суду: видаткові накладні за травень, червень, вересень 2013 року та за квітень-вересень 2014 року, а також товарно-транспортні накладні за квітень-вересень 2014 року.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних, у пункт розвантаження - Борокське МПД ДП «Укрспирт» (без зазначення конкретної адреси) у періоди з 23 травня 2014 року по 29 травня 2014 року та з 26 червня 2014 року по 27 червня 2014 року постачалась кукурудза подрібнена з пункту навантаження - м. Рівне, смт. Степанівка, смт. Красне; у пункт розвантаження - смт. Великий Любінь (без зазначення конкретної адреси) у період з 20 червня 2014 року та 25 червня 2014 року постачалась кукурудза подрібнена з пункту навантаження - м. Глухів; у пункт розвантаження - Воютицьке МПД ДП «Укрспирт» (без зазначення конкретної адреси) у періоди з 16 липня 2014 року по 28 липня 2014 року та з 10 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року постачалась пшениця з пункту навантаження - с. Петрівське; з 29 квітня 2014 року по 24 травня 2014 року, з 13 червня 2014 року по 27 червня 2014 року та з 03 липня 2014 року по 04 липня 2014 року постачалась кукурудза подрібнена з пунктів навантаження - м. Хмельницьк, м. Миргород, м. Полтава, м. Вінниця, м. Глухів, с. Петрівське; 28 червня 2014 року постачалось жито з пункту навантаження - м. Полтава; у пункт розвантаження - Залучанське МПД ДП «Укрспирт» (без зазначення конкретної адреси) з 17 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року постачалась кукурудза та сорго з пунктів навантаження - м. Вінниця, Хмельницька обл.; у пункт розвантаження - Кобиловолоцьке МПД ДП «Укрспирт» (без зазначення конкретної адреси) 02 квітня 2014 року, 10 квітня 2014 року, 12 квітня 2014 року, з 22 травня 2014 року по 31 травня 2014 року, 01 червня 2014 року та 06 червня 2014 року постачалось сорго з пунктів навантаження - с. Тучин, м. Турбів, м. Миргород, м. Немирів, м. Новомиргород, м. Бориспіль; 31 липня 2014 року та з 02 серпня 2014 року по 18 серпня 2014 року постачалась пшениця з пунктів навантаження - м. Конотоп, м. Буринь, м. Городки, с. Вирівка та інших; з 03 вересня 2014 року по 09 вересня 2014 року постачалось жито з пунктів навантаження - м. Кролевець, с. Дубовичі; у пункт розвантаження - Козлівське МПД ДП «Укрспирт» (без зазначення конкретної адреси) у періоди з 06 червня 2014 року по 15 червня 2014 року постачалась кукурудза подрібнена, а 10 червня 2014 року, 14 червня 2014 року та з 05 липня 2014 року по 09 липня 2014 року постачалось сорго з пункту навантаження - м. Рівне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, жодною додатковою угодою до укладених між ДП «Укрспирт» та ТОВ «Союз А» договорів поставки зерна сторонами не узгоджувались поставки кукурудзи у Борокське МПД у період з 26 червня 2014 року по 27 червня 2014 року, та поставки сорго у Козлівське МПД у період з 05 липня 2014 року по 09 липня 2014 року, у той же час, як у Воютицьке МПД поставки пшениці взагалі не передбачались, що не заперечується позивачем в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що у видаткових накладних за травень, червень, вересень 2013 року та за квітень-вересень 2014 року зазначено одержувача продукції лише ДП «Укрспирт», без зазначення відповідного МПД, до якого безпосередньо здійснювались поставки кожної зазначеної у таких видаткових накладних партії зерна, що не дає можливості встановити конкретне місце постачання зерна ТОВ «Союз А».

Крім того, більшість видаткових накладних та податкових накладних не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що не дає змогу ідентифікувати уповноважених ТОВ «Союз А» та ДП «Укрспирт» осіб, якими підписувались первинні документи.

Також, позивач зазначає, що оскільки придбання ДП «Укрспирт» зернових культур пов'язано із потребою у його зберіганні до того часу, як воно буде використано у господарській діяльності, тому ТОВ «Союз А» були здійснені поставки партій зерна на територію відповідних МПД - Кобиловолоцьке, Козлівське, Струтинське, Залучанське, Вузлівське, Воютицьке, Великолюбінське, Борокське, де знаходяться складські приміщення (зерносклади) та зберігається зерно перед відправкою його на виробництво спирту, опісля поставлене зерно було розміщене для тимчасового зберігання у відповідних складських приміщеннях з подальшою передачею його до промислового цеху з метою виготовлення спирту, на підтвердження чого були надані копії сторінок технічних паспортів на складські приміщення, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтв про право власності.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що лише складений 17 листопада 2009 року технічний паспорт разом із графічними матеріалами на комплекс, який знаходиться за адресою: Снятинський район, с. Долішнє Залуччя, вул. Заводська, 2 (де розташоване Залучанське МПД ДП «Укрспирт»), та складений 01 лютого 2012 року технічний паспорт на зерносклад, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Золочівський район, с. Струтин, вул. Солтівського, 2 (де розташоване Струтинське МПД ДП «Укрспирт»), записані у реєстрову книгу та мають відповідні реєстраційні номери, містять обов'язкові відомості щодо реєстрації об'єктів нерухомого майна (на підставі та на праві якої власності), підписи та печатки уповноважених органів реєстрації - Коломийського та Золочівського міжрайонних бюро технічної інвентаризації.

Крім того, згідно зі свідоцтвом серії САЕ № 011357 від 27 квітня 2011 року, ДП «Укрспирт» має зерносклад за адресою: 48164, Тернопільська обл., Теребовлянський район, с. Кобиловолоки, вул. Центральна, 1, у той час, як за договорами поставки зерна № 13-14-11 від 28 березня 2014 року та № 13-13-14 від 05 вересня 2013 року, узгодженим сторонами місцем постачання продукції є Кобиловолоцьке МПД ДП «Укрспирт», що розташоване за адресою: 48164, Тернопільська обл., Теребовлянський район, с. Кобиловолоки, вул. Заводська, 1. Водночас, доказів щодо відповідної зміни назви вулиці матеріали справи не містять.

Згідно із п. 6.2 та п. 6.3 укладених між ДП «Укрспирт» та ТОВ «Союз А» договорів поставки зерна, приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється покупцем відповідно до ДСТУ 4863:2007 «Сировина крохмалевмісна для спиртового виробництва. Правила приймання та методи відбирання проб», Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 (надалі - Інструкція №П-6), Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.04.1966 р. № П-7 (надалі - Інструкція №П-7). У разі поставки продукції, що не відповідає показникам якості згідно ДСТУ, покупець приймає продукцію по заліковій вазі з урахуванням положень Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики від 13.10.2008 р. № 661.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази видання ДП «Укрспирт» або керівником відповідного МПД (Кобиловолоцького, Козлівського, Струтинського, Залучанського, Вузлівського, Воютицького, Великолюбінського, Борокського) будь-яких довіреностей або їх копій, які б посвідчували право зазначених у первинних документах осіб на отримання поставлених ТОВ «Союз А» партій зерна та право підписання такими особами первинних документів (видаткових накладних, ТТН) від імені ДП «Укрспирт».

Як вбачається з акту перевірки, ДП «Укрспирт» до перевірки не були надані будь-які обов'язкові документи щодо якості отриманого від ТОВ «Союз А» зерна (висновки санітарно-епідеміологічних експертних, сертифікати якості, посвідчення про якість і т.п.), що позбавило податковий орган можливості встановити його походження, відповідність якості сировини вимогам ДСТУ, у той час, як були надані тільки аналізи якості сировини, зроблені внутрішніми лабораторіями МПД ДП «Укрспирт» при прийманні зерна.

Позивачем зазначено про те, що при прийнятті від ТОВ «Союз А» зерна у МПД (Кобиловолоцьке, Козлівське, Струтинське, Залучанське, Вузлівське, Воютицьке, Великолюбінське, Борокське) ДП «Укрспирт», де знаходяться зерносклади та зберігається зерно перед відправкою його на виробництво спирту, були проведені аналізи якості сировини із зазначенням її кількості та характеристик якості (вологість, ґатунок, крохмалистість тощо), оскільки саме такі аналізи необхідні для того, щоб технологам МПД було відомо, як саме та для якої продукції можна поставлену сировину використовувати в подальшому, на підтвердження чого суду надані відповідні результати аналізів якості сировини за лютий 2013 року, березень-травень 2013 року, квітень-червень, серпень, вересень 2014 року, а також посвідчення про якість зерна за квітень-серпень 2014 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з огляду на наявні в матеріалах справи копії корінців аналізів якості сировини за ф. №П-3 за лютий 2013 року, березень-травень 2013 року та копії аналізів якості сировини за ф. №П-3 за квітень-червень, серпень, вересень 2014 року судом встановлена відсутність обов'язкових у таких документах даних, зокрема: не зазначено місць їх складення, назв підприємства, від імені якого вони складені та назв МПД; не вказано інформації щодо місць відпуску зерна; відсутні дані щодо зернових культур (рід, тип, підтип, клас, сорт, рік врожаю); відсутні номери сертифікатів або посвідчень про якість поставлених партій; не вказано встановлених у ДСТУ (Договорах) показники якості зернових культур, на відповідність вимог яких відбирались проби для перевірки якості; наявні лише підписи та посади підписантів (хімік по сировині, комірник), однак відсутні ПІБ, які б дозволили ідентифікувати осіб, якими проводились такі аналізи та приймалась продукція; відсутні записи щодо дати та місця відібрання проби, з якої партії були відібрані проби та ким (ПІБ, посада) здійснювалось; не зазначена інформація (стан, колір, запах, стан автомобіля) щодо зовнішнього огляду партій; відсутні дані у вигляді дати, підпису та ПІБ щодо особи, якою були отримані результати аналізів якості сировини або їх відповідні корінці; відсутній штемпель.

Крім того, у наданих позивачем до суду посвідченнях про якість зерна (жито, пшениця, сорго) за квітень-серпень 2014 року, що складені від імені ДП «Кобиловолоцький спиртовий завод», також не зазначені обов'язкові реквізити, як-от: типова форма документа; ідентифікаційний код підприємства-виробника (відправника) (ДП «Кобиловолоцький спиртовий завод») за ЄДРПОУ; серія посвідчень; дата і місце складання; походження зернової культури, її сорт, рік врожаю, клас, даних щодо вмісту домішок; номер ТТН, до якої додається відповідне посвідчення; дані (ПІБ) щодо підписантів, що дають змогу ідентифікувати осіб, якими підписані посвідчення - хіміка та особи, згодної з якісними показниками; м.п. підприємства-виробника (відправника).

Також, позивач стверджує, що інформація про отримання зерна від ТОВ «Союз А» на МПД ДП «Укрспирт» за укладеними договорами поставки зерна, окрім видаткових накладних, рахунків-фактур, ТТН та податкових накладних, була зафіксована у журналах обліку сировини, в яких відображається рух поставленої на заводи сировини, та у реєстрах прихідних документів на сировину й прибуткових ордерах по кожному МПД окремо, що надавались ДП «Укрспирт» під час проведення перевірки, проте не були взяті до уваги податковим органом під час проведення перевірки.

Згідно з наявними в матеріалах справи копіями журналу обліку сировини на 2013-2014 р. за ф. П-10 та журналу обліку сировини за ф.-7,5-06-04 вбачається, що на їх обкладинках не зазначено назву підприємства та відповідного МПД (лише на обкладинці журналу обліку сировини за ф.-7,5-06-04 міститься «Залучанське МПД», проте відсутнє зазначення періоду, в якому такий журнал розпочато та закінчено), об'єкту зберігання (культуру), на яку заведені ці журнали, клас, ПІБ матеріально відповідальної особи, у той час, як додані до них окремі сторінки не містять порядкової нумерації та доказів їх прошнурування, підписів головного бухгалтера, відповідальної особи, начальника (керівника) МПД, не скріплені печаткою, лише в деяких міститься порядкова нумерація та підпис ОСОБА_3, яким підтверджуються викладена в них інформація, однак відсутні дані щодо посади вказаного підписанта.

У вказаних прибуткових ордерах ДП «Укрспирт» наявні лише підписи осіб, які прийняли сировину, але відсутні прізвища (приймальника-комірника та бухгалтера по сировині), у деяких взагалі відсутні посади та інші дані, які б дозволили ідентифікувати робітників підприємства, що здійснювали операції з передачі та приймання продукції, відсутня назва МПД, де оприбуткована продукція.

Крім того, колегія суддів зазначає, що надані позивачем копії статистичних звітів про виробництво та реалізацію промислової продукції за 2014 рік та термінових звітів про виробництво промислової продукції (товарів, послуг) за видами за січень-травень 2015 рік по Кобиловолоцьке МПД, Козлівське МПД, Струтинське МПД, Залучанське МПД, Вузлівське МПД, Воютицьке МПД, Великолюбінське МПД, Борокське МПД в якості доказів реальності здійснення спірних господарських операцій, не беруться до уваги судом, оскільки такі звіти не містять жодної інформації, яка б дала суду можливість встановити зв'язок між фактом придбання позивачем сировини у ТОВ «Союз А», спорудженням основних фондів, виробленням ДП «Укрспирт» продукції саме із придбаної у постачальника сировини та понесенням інших витрат із господарською діяльністю ДП «Укрспирт».

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень, ДП «Укрспирт» перераховувались кошти за поставлене зерно, зокрема: до Вузлівського МПД у січні 2013 року - за договором № 02-05 від 12 листопада 2012 року, а також у лютому, березні та червні 2013 року - за договором № 02-13-01 від 10 січня 2013 року; до Борокського МПД у січні 2013 року - за договором № 12-03 від 06 жовтня 2012 року та у лютому 2013 року - за договором № 12-13-02 від 10 січня 2013 року.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, у Вузлівське та Борокське МПД ДП «Укрспирт» за укладеними у 2012 році договорами (№ 12-03/952 від 06 жовтня 2012 року та № 02-05 від 12 листопада 2012 року) сторонами не узгоджувались поставки будь-якого зерна за період - січень 2013 року, як і не передбачені такі поставки у лютому 2013 року за укладеними у 2013 року договорами (№ 02-13-01 від 10 січня 2013 року та № 12-13-02 від 10 січня 2013 року), що свідчить про здійснення позивачем розрахунків із постачальником за поставлене зерно у періоди, які не передбачені відповідними договорами та додатковими угодами до них.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що дані оплати, які були здійснені в січні та лютому 2013 року на користь ТОВ «Союз А», були або авансовими платежами на майбутні поставки зерна, або доплата за вже поставлений товар.

Водночас, згідно з п.п. 5.1, 5.2 зазначених договорів, оплата продукції покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахункових рахунок постачальника. Відстрочка платежу - протягом 10 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця.

Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу допиту свідка ОСОБА_4, ним зазначено, що в травні 2013 року йому запропонував стати керівником ТОВ «Союз А» гр. ОСОБА_5, у ТОВ «Союз А» не було власних, орендованих виробничих приміщень, транспортних засобів. В основному звітність складав особисто на підставі документів, які надавалися ОСОБА_6 Робота ОСОБА_4 як керівника полягала у підписанні документів, які надавалися на підпис ОСОБА_6 та поданні звітності у контролюючі органи, будь-які документи особисто не складав.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України, Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.

При вирішенні даної справи, колегія суддів враховує також правову позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену ним в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10, відповідно до якого процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів під час розгляду справи керується постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11, прийнятою за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, в якій зазначено, що підписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 03 листопада 2015 року у справі № 21-4471а15, від 20 січня 2016 року у справі № 21-4953а15, сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту та валових витрат мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.

Як зазначено вище, колегією суддів встановлено, що окремі з наданих документів не відповідають вказаним вище обов'язковим вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, наведені документи із зазначеними вище недоліками, колегія суддів не вважає первинними документами в розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

З урахуванням викладених у сукупності обставин та досліджених доказів, колегія суддів констатує відсутність належного документального підтвердження виконання зазначених господарських зобов'язань між позивачем та його контрагентом, у зв'язку з чим не вбачається за можливе визначити зв'язок наданих послуг позивачу з господарською діяльністю підприємства.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно винесено податкові повідомлення-рішення № та № від 10 липня 2015 року, оскільки суми податкового кредиту та валових витрат за відповідний період не знайшли у повній мірі свого підтвердження первинними документами, оформленими у відповідності до наведених законодавчих вимог, та які відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності дій щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на викладене, колегія судді дійшла висновку, що позовні вимоги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та не засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 20 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді К.А. Бабенко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Бабенко К.А

Літвіна Н. М.