Справа № 804/1292/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 р. Справа № 804/1292/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріДраготі С.А.
за участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Путря А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за № від 10.12.2015 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за № від 10.12.2015 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за № від 10.12.2015 р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки документальної планової перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_6 вимог податкового, валютного та іншого законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильність його нарахуванн, обчислення, повноти і своєчасності сплати за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем було порушено вимоги Податкового кодексу України, а саме до занижено загальний оподатковуваний дохід на 710 164,82 грн., у зв'язку із не включенням до загального оподатковуваного доходу декларацій про майновий стан і доходи гр. 2 Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сум грошових коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок підприємця (МФО 305299, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» р/р НОМЕР_6).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) 08.09.2003 року отримав у Виконавчому комітеті Дніпропетровської міської Ради свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_5, запис про реєстрацію №0041416, код основного виду економічної діяльності 22.23 «Виробництво будівельних виробів із пластмас».

Позивач перебуває на податковому обліку в Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська як платник податків з 11.09.2003 року.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 22.10.2015 року №449 та направлень від 02.11.2015 року №000528, плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2015 року та у відповідності до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_6 вимог податкового, валютного та іншого законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильність його нарахуванн, обчислення, повноти і своєчасності сплати за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За наслідками вищезазначеної перевірки відповідачем було складено акт № 1156/17-02/НОМЕР_4 від 20.11.2015 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_4) за період з 01.01.2013 р. по 21.12.2014 р., з питань дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильність його нарахуванн, обчислення, повноти і своєчасності сплати за період з 01.01.2013 по 31.12.2014»

У ході перевірки відповідачем у вищезазначеному акті зроблено висновки про такі порушення:

- п. 177.2 ст.177 ПК України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 119078,79 грн., в тоому числі по періодах 2013 р. - 51198,42 грн., 2014 р. - 67880,36 грн.;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 138086,4 грн., в тому числі за 2013 рік - 71140,13 грн., за 2014 рік - 66946,31 грн.;

- абз. 5 п.6 ст.128 Господарського Кодексу України від 16.01.2003р. №436- VI, п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині невірного заповнення гр. з 2 Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять неналежну професійну діяльність, що призвело до включуння до декларації про майновий стан і доходи перекручених даних;

- пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, абз. 1,2 п. 119.2 ст. 119, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, ФОП ОСОБА_5 відображено з недостовірними відомостями в податкових розрахунках за формою - 1 ДФ за 4 кв. 2013 рік виплату заробітної плати фізичній особі - найманому працівнику ОСОБА_7

На підставі акту перевірки акт № 1156/17-02/НОМЕР_4 від 20.11.2015 року відповідачем прийнято вимогу від 10.12.2015 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 138 086,4 грн. та податкові повідомлення-рішення від 10.12.2015 року, а саме:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 148 848,49 грн., а саме за основним платежем на суму 119 078,79 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 29 769,7 грн.;

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.;

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з вимогою та податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими ДПІ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, позивач подав скаргу до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

За результатами розгляду скарги позивача (вх. №433/ФОП від 25.12.2015 року) Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 22.01.2016 року прийнято рішення №372/10/04-36-10-07-09, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 10.12.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 148 848,49 грн., № про застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн., № про застосування штрафної санкції у сумі 510,00 грн. та скасовано вимогу від 10.12.2015 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 138 086,4 грн.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зважає на наступне.

Так, за змістом приписів п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі ПК України) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктом 77.4 статті 77 ПК України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Так, відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Так, в акті перевірки № 1156/17-02/НОМЕР_4 від 20.11.2015 року відповідачем встановлено заниження загального оподатковуваного доходу на суму 710 164,82 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 313 809,59 грн. та за 2014 рік в сумі 396 355,23 грн., внаслідок не включення до загального оподатковуваного доходу декларацій про майновий стан і доходи та гр. 2 книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сум грошових коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок підприємця (МФО 305299, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» р/р НОМЕР_6) протягом 01.01.2013 року по 31.12.2014 рік, а також завищення витрат на 13 601,89 грн. за 2014 рік, внаслідок віднесення їх до складу вартості палива. Крім того, ФОП ОСОБА_5 не надано до перевірки документів (угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних), які б підтверджували витрати на придбання палива, що пов'язані з отриманим доходом від здійснення підприємницької діяльності.

Суд щодо зазначеного висновку податкового органу вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у 2013 році на розрахунковий рахунок позивача надійшло 851 406,93 грн., а саме: 101 593,36 грн. (за період з 01.01.2013 по 31.03.2013)+ 247 622,28 грн. (за період з 01.04.2013 по 30.06.2013р.) + 203 381,88 грн. (за період з 01.07.2013 по 30.09.2013р.) + 298 809,41 грн. (за період з 01.10.2013 по 30.12.2013), що підтверджується виписками з банку за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 рік, за період з 01.04.2013 року по 30.06.2013 рік, за період з 01.07.2013 року по 31.09.2013 року, з 01.10.2013 року по 31.12.2013 рік.

Із цих коштів 168 010,92 грн. є коштами, що не враховуються при визначенні загального оподаткованого доходу, які включать: 6000,00 грн., відповідно до договору займу коштів з ТОВ «ЄВК» №1; 1148,16 грн. повернення коштів «Маядо»; 110 000,00 грн. договір займу коштів з ТОВ «ЄВК» №2; 200,00 грн. та 35 000,00 грн. надходження власних коштів, а також 15 662,76 грн. гарантований платіж.

Відповідно до декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік від 07.02.2014 року та Книги обліку доходів і витрат за 2013 рік зазначена сума загального оподатковуваного доходу - 655 305,69 грн. без ПДВ.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_5 (позичальник) та ТОВ «ЄВК» (позикодавець) було укладено договір позики від 07.02.2013 року №1, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу в сумі 6000,00 грн. на розрахунковий рахунок позичальника. Згідно до пункту 2.1 даного договору позичальник повністю повертає суму позики до 28.02.2013 року.

Також, ФОП ОСОБА_5 (позичальник) та ТОВ «ЄВК» (позикодавець) було укладено договір позики від 14.05.2013 року №2, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу в сумі 110 000,00 грн. на розрахунковий рахунок позичальника. Згідно до пункту 2.1 даного договору позичальник повністю повертає суму позики до 30.07.2013 року.

У 2014 році на розрахунковий рахунок позивача надійшло 1 356 997,45 грн., а саме: 101 049,72 грн. (за період з 01.01.2014 по 31.03.2014р.) + 253 522,65 грн. (за період з 01.04.2014 по 30.06.2014) + 515 867,83 грн. (за період з 01.07.2014 по 30.09.2014) + 486 557,25 грн. (за період з 01.10.2014 по 30.12.2014), що підтверджується банківськими виписками за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 рік, за період з 01.04.2013 року по 30.06.2014 рік, за період з 01.07.2014 року по 31.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 31.12.2014 рік.

Із цих коштів 17 786,77 грн. є коштами, які не враховуються при визначенні загального оподаткованого доходу, а саме: 9858,48 грн. переведення заборгованості за кредитним договором; 1653,80 грн.+3000,00 грн.+3274,49 грн. (кредитування банком рахунку позивача).

Таким чином, загальний оподаткований дохід за 2014 рік становить: 1 356 997,45 грн. + 127 474 грн. - 102 974,48 грн, - 17 786,77 грн. - 1 363 713,20 грн. з урахуванням ПДВ (1 136 427,67 грн. + 227 285,52 грн. ПДВ).

Відповідно до декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік від 07.02.2014 року та Книги обліку доходів і витрат за 2013 рік зазначена сума загального оподатковуваного доходу - 1 136 427,67 грн. без ПДВ.

У висновку акту № 1156/17-02/НОМЕР_4 від 20.11.2015 року відповідачем на сторінці 14 зазначено, що позивачем не надані документів (угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортиних накладних), які б підтверджували витрати на придбання палива, що пов'язані з отриманням загального оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності.

Проте, з матеріалів справи вбачається наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують витрат, пов'язаних з отриманням загального оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, а саме:

- податкові накладні: від 20.02.2013 року №5, від 13.02.2013 року №12, від 01.04.2013 року №13, №14;від 24.05.2013 року №22, від 21.05.2013 року №17, від 07.05.2013 року №16, від 22.05.2013 року №19, №20, від 03.06.2013 року №28, №29, від 14.06.2013 року №30, №31, від 23.05.2013 року №18, від 23.05.2013 року №21, від 05.08.2013 року №41, №40, від 15.08.2013 року №35, від 14.10.2013 року №63, від 13.09.2013 року №61, від 03.09.2013 року №48-4, від 04.09.2013 року №48-5, від 02.09.2013 року №48-3, від 12.09.2013 року №58, №57, №56, №55, №54, №53, №52, №51, №50, №49, від 15.08.2013 року №34, від 17.06.2013 року №32, від 18.01.2013 року №1, №2, №3;

- розрахунки на оплату;

- акти виконаних робіт від 13.04.2013 року №2, від 17.09.2013 №04/09, від 12.09.2013 року №4;

- акт прийняття-передачі від 24.05.2013 року.

Відповідно до норм статей 61 та 44 ПК України на контролюючі органи покладено обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складання та достовірності первинних документів.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1. статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із сум оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III ПК України.

Згідно з п. 177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХIV, зі змінами та доповненнями (далі - Закон України №996-ХIV) первинний документ- документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 та 2 ст. 9 Закону України №996-ХIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що банківські виписки та відомості, які містяться в Книзі обліку доходів і витрат підтверджують правильність визначення позивачем суми загального оподатковуваного доходу за 2013 рік у сумі 655 305,69 грн. та за 2014 рік у сумі 1 136 427,67 грн.

Крім того, в акті перевірки відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_5 використовував працю 1 найманого працівника.

Перевіркою встановлено, що за грудень 2013 року найманому працівнику ОСОБА_7 нараховувана та виплачена заробітна плата у розмірі 1220,00 грн., а у податковому розрахунку за IV квартал 2013 році відображено нараховану заробітну плату в сумі 1200,00 грн., виплачену заробітну плату в сумі 999,67 грн.

12.05.2014 року позивачем до податкового органу було надано уточнюючий звіт форми 1-ДФ за IV квартал 2013 рік стосовно працівника ОСОБА_7

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з п. 51.1 ст. 51 ПК України податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що викладені висновки в акті перевірці № 1156/17-02/НОМЕР_4 від 20.11.2015 року стосовно заниження загального оподатковуваного доходу на суму 710 164,82 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 313 809,59 грн. та за 2014 рік в сумі 396 355,23 грн., внаслідок не включення до загального оподатковуваного доходу декларацій про майновий стан і доходи та гр. 2 книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сум грошових коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок підприємця (МФО 305299, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» р/р НОМЕР_6) протягом 01.01.2013 року по 31.12.2014 рік, а також завищення витрат на 13 601,89 грн. за 2014 рік, внаслідок віднесення їх до складу вартості палива не підтверджено матеріалами справи, а отже податкові повідомлення рішення від 10.12.2015 року №, №, № є протиправними, оскільки позивачем надано первинні документи, а саме: податкові накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), які підтверджують витрати на придбання палива, що пов'язані з отриманим доходом від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході судового розгляду справи встановлено, що рішення відповідача, яке є предметом оскарження, не відповідає критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України.

З вищевказаного слідує, що Державною податковою інспекцією в Красногвардійському районі міста Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не доведено правомірності прийняття податкових повідомлень-рішення, що оскаржуються у цій справі.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.12.2015р. №, № та №.

Стягнути за рахунок бюджентних асигнувань Державної податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові витрати у розмірі1796, 39 грн. (одна тисяча сімсот дев'яносто шість гривнеь тридцять дев'ять копійок).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 травня 2016 року

Суддя Р.А. Барановський