Справа № 161/2871/16-а, 2а-161/190/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 876/3054/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадежння в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Луцька рядовий поліції Савула Андрія Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції Савули А.П., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 802397 від 01 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що в оскаржуваній постанові в графі «суть адміністративного правопорушення» вказано, що він здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 8.4. Разом з тим, вказаний пункт ПДР лише визначає групи, на які поділяються дорожні знаки. Відповідач при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушив ч.2 ст.283 КУпАП, а саме: неправильно зазначив нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 01 березня 2016 року о 08:45 год. під час керування автомобілем "Мерседес Бенц", номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим порушив вимоги п.8.4 Правил дорожнього руху.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ПС2 № 802397, складеної інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку рядовим поліції Савулою А.П.

Цією постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах його повноважень, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, як і не заперечував сам факт правопорушення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч. 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст. 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є необов'язковим, а тому у спірних правовідносинах дії Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Луцька рядовий поліції Савула А.П. щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними.

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст.122 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 01 березня 2016 року о 08:45 год. під час керування автомобілем "Мерседес Бенц", номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено".

Згідно з п. 3.34 ПДР України, знак "Зупинку заборонено" - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; та за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід». Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

П.15.1 ПДР України передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до § 1. Загальних положень ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача - адвокат Максимович Т.О. підтвердив, що позивач - ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", тобто факт порушення правил дорожнього руху не заперечується.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст. 122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у цій постанові.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що в оскаржуваній постанові в графі «суть адміністративного правопорушення» вказано, що він здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 8.4, разом з тим, вказаний пункт ПДР лише визначає групи, на які поділяються дорожні знаки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у постанові вказано яке саме правопорушення позивач вчинив і за якою статтею його притягнено до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у справі № 161/2871/16-а, 2-а/161/190/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик