Справа № 2а-426/12/2770
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2016 року № 2а-426/12/2770

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Севастополі третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі
провизнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Севастополя з позовом до відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Севастополі, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі, про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 06.06.2008 р. позивача звільнено у відставку з органів внутрішніх справ. При звільненні УМВС в м. Севастополі видано позивачу довідку від 08.08.2008 р. №76 для призначення пенсії, в якій, на переконання позивача, неправильно визначено розмір премій, отриманих ним за період з січня по травень 2008 р., з огляду на що пенсію позивачу призначено у меншому розмірі.

Виходячи із наведеного, позивач просить визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача видати йому нову довідку з урахуванням фактично отриманих ним сум премій, зазначених у розрахункових листах за період січень-травень 2008 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополь від 03.05.2012 р., яку залишено без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2012 р., в позові відмовлено.

Однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2015 р. частково задоволено касаційну скаргу позивача; скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополь від 03.05.2012 р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2012 р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, та відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно з довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 23.03.2015 р. справу №2а-426/12/2670 розподілено на новий судовий розгляд на суддю Добрянську Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2015 р. справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 28.04.2016 р.

Однак до судового засідання представники сторін, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, з огляду на суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.06.2008 р. звільнений у відставку з органів внутрішніх справ з посади старшого дільничного інспектора міліції Гагарінського РО УМВД України в м. Севастополі в званні підполковника міліції на підставі наказу начальника УМВД України в м. Севастополі від 06.06.2008 р. № 90 за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114.

Підставою для нарахування позивачу пенсії у відповідному розмірі став грошовій атестат від 14.07.2008 р. № 76, який підписаний позивачем 07.08.2008 р. та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.08.2008 р. № 76, до якої включені середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премія за п`ять місяців перед звільненням, які були передані пенсійному органу відповідачем. За вказаними документами органом пенсійного фонду призначена пенсія в розмірі 82% грошового забезпечення і її розмір склав 2218,47 грн.

Не погоджуючись з розмірами зазначеної у довідці премії, у січні 2012 року позивач звернувся до УМВС України в м. Севастополі із заявою про видачу нової довідки про виплату додаткових видів грошового забезпечення за період з січня по травень 2008 року.

Листом від 10.01.2012 р. №9/Р-1 відповідач повідомив йому, що на виконання пункту 1.3 наказу УМВС України в м. Севастополі від 12.03.2008 р. №140, премія встановлена йому у грудні 2007 р. у розмірі 48,7%, була виплачена у січні 2008 р. у розмірі 8,7 % в сумі 176,88 грн. та доплачена у лютому 2008 р. у розмірі 40% в сумі 813,24 грн., а тому ці суми не включені у довідку про виплату додаткових видів грошового забезпечення за період з січня 2008 р. по травень 2008 р.

Так, на переконання позивача, внаслідок недостовірних даних, зазначених у цій довідці, ГУ ПФУ в м. Севастополі призначило йому пенсію у меншому розмірі, а УМВС в м. Севастополі відмовилось видати іншу довідку, з огляду на що ОСОБА_1, не погодившись із діями відповідача, з метою захисту власних прав та інтересів звернувся до суду із позовною заявою.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також вивчивши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2262-ХІІ), пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, як відмічено Вищим адміністративним судом України при поверненні даної справи на новий розгляд, за змістом наведених норм закону, розмір пенсії обчислюється з грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували перед звільненням і з якого сплачені страхові внески.

Абзацом 4 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - постанова КМУ №393) встановлено, що для осіб, які звільнені із служби в 2008 - 2009 роках (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 року № 748, від 03 вересня 2005 року № 865, від 09 березня 2006 року № 268 і від 15 листопада 2006 року № 1588) або які померли (загинули) в зазначений період, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю), починаючи з січня 2008 року на кількість таких місяців. При цьому для осіб, звільнених у січні 2008 року, сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається на день звільнення із служби з розрахунку таких виплат за повний місяць.

Вказана норма не містить застережень щодо періоду, за який виплачуються додаткові види грошового забезпечення та премії, оскільки незалежно від дати і періоду нарахування премії, за умови її виплати особі у період служби, який враховується при обчисленні розміру пенсії, ця премія підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Наказ МВС від 31.12.2007 р. №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, не може бути підставою для відмови у включенні до грошового забезпечення, що враховується при обчисленні пенсії, сум виплачених премій, оскільки ця Інструкція регулює правовідносини, пов'язані з умовами виплати грошового забезпечення працівникам органів внутрішніх справ, а не умови і порядок пенсійного забезпечення таких працівників.

В той же час, повертаючи справу на новий розгляд, Вищим адміністративним судом України зауважено, що суттєве значення для правильного вирішення спору мають обставини стосовно того, які суми премій були фактично виплачені позивачу перед звільненням, а також необхідною є належна правова оцінка діям УМВС в м. Севастополі щодо відмови у видачі довідки з сумами премій, які отримував ОСОБА_1 перед звільненням, що, на переконання суду касаційної інстанції, й слід встановити під час нового розгляд справи.

Згідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, як встановлено судом під час нового розгляду справи, згідно листа від 26.11.2012 р. №24296/Р11 Пенсійного фонду України (а.с. 123) позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому з урахуванням грошового забезпечення, розмір якого визначено ГУ МВС України в м. Севастополі, та 29 років вислуги, основний розмір пенсії позивача становить 2218,47 грн. (2705,45 грн. х 82%, де 2705,45 грн. - розмір грошового забезпечення).

Разом з тим, як йдеться у листі, відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 р. №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.07.2012 р. до основного розміру пенсії позивача встановлено підвищення у розмірі 18,17 грн.

У відповідності до наявної у справі довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.08.2008 р. № 76, виданої ОСОБА_1, за січень 2008 р. премія позивача становила 992,08 грн., за лютий 2008 р. - 988,62 грн., за березень 2008 р. - 1741,42 грн., за квітень 2008 р. - 975,11 грн., за травень 2008 р. - 173,14 грн., всього - 4870,37 грн., сума надбавки для нарахування пенсії (по премії) - 974,07 грн.

Між тим, як встановлено судом з наявних у справі копій відомостей працівників Гагарінського РВ УМВС України у м. Севастополі на преміювання (а.с. 96-100), за січень 2008 р. позивачу нараховано премію у розмірі 57,3 %, за лютий 2008 р. - 57,1 %, за березень 2008 р. - 100,58 %, за квітень 2008 р. - 56,32 %, за травень 2008 р. - 10%.

Відповідно до п. 2.15.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС 31.12.2007 № 499, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (далі - Інструкція №499), виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

Так, у відповідності до наявних у справі копій розрахункових листів (а.с. 8) у січні 2008 р. ОСОБА_1 нараховано премію у розмірі 8,70% в сумі 176,88 грн., у лютому 2008 р. - 57,30 % в сумі 992,08 грн., а також - 40% в сумі 813,24 грн. (разом - 1805,32 грн.), у березні 2008 р. - 57,10% в сумі 988,62 грн., у квітні 2008 р. - 100,58 % в сумі 1741,42 грн., у травні 2008 р. - 56,32 % в сумі 975,11 грн.

Відтак, співставивши суми фактично нарахованої премії позивачу за спірний період, а також суми премії за цей же період, включені до довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.08.2008 р. № 76, на переконання суду, явним є те, що розміри премій за відповідні місяці з січня 2008 р. по травень 2008 р. відрізняються між собою, а саме, суми премії у довідці не відповідають сумам премій, відображеним в розрахункових аркушах.

В той же час, як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи (а.с. 6-7), постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 р. у справі №2а-118/11/2702 за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства Внутрішніх справ України м. Севастополя, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Севастополі, третя особа: Головне управління Державного казначейства України у м. Севастополі, про зобов'язання провести перерахунок пенсії, позов задоволено частково, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України м.Севастополя на користь позивача одноразову грошову допомогу в сумі 12029,99 грн., моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., витрати на проведення судової експертизи у сумі 1737,20 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.02.2014 р. № К/9991/2889/12 (а.с.158) постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 р. у справі №2а-118/11/2702 залишено без змін, а відтак дана постанова набрала законної сили.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, зокрема, судом апеляційної інстанції у справі №2а-118/11/2702 встановлено, що підставою для нарахування позивачу пенсії у відповідному розмірі став грошовий атестат від 14.07.2008 р. №76, який підписаний позивачем 07.08.2008 р. без будь-яких зауважень щодо вказаних у ньому відомостей та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 08.08.2008 р. №76, до якої включені середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премія за 5 місяців перед звільненням, які були передані пенсійному органу Управлінням МВС України в м. Севастополі. За вказаними документами органом пенсійного фонду призначена пенсія в розмірі 82% грошового забезпечення і її розмір склав 2218,47грн.

При цьому у постанові Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 р. у справі №2а-118/11/2702 здійснено посилання на Висновок судово-економічної експертизи (а.с. 10-14), яким встановлено, що пенсія ОСОБА_1 повинна бути нарахована позивачу з розрахунку 82% грошового забезпечення в розмірі 2352,46 грн. Розбіжності, на думку експерта, виникли внаслідок недостовірної довідки Управління МВС України в м. Севастополі, де вказані премії не відповідають сумам премій, відображеним в розрахункових аркушах.

Отже, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у справі доказів обставини, а також враховуючи висновки Вищого адміністративного суду України стосовно того, що норма абз. 4 п. 7 Постанови КМУ №393 не містить застережень щодо періоду, за який виплачуються додаткові види грошового забезпечення та премії, оскільки незалежно від дати і періоду нарахування премії, за умови її виплати особі у період служби, який враховується при обчисленні розміру пенсії, ця премія підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, адже дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Севастополі щодо відмови у видачі позивачу нової довідки про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням фактично отриманих ним сум премій, зазначених у розрахункових листах за період січень-травень 2008 р., на переконання суду, в даному випадку є протиправними.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Севастополі щодо відмови у видачі нової довідки про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням фактично отриманих ним сум премій, зазначених у розрахункових листах за період січень-травень 2008 р.

3. Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Севастополі видати ОСОБА_1 нову довідку про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням фактично отриманих ним сум премій, зазначених у розрахункових листах за період січень-травень 2008 р.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська