Справа № 814/4047/15
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 814/4047/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Павлюк К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Проектний інститут «Украгроінжпроект» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю Проектний інститут «Украгроінжпроект» звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05 березня 2013 року та № від 05 березня 2013 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 214 573 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 107 287 грн. за порушення п.185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 325 709 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 162 855 грн. за порушення п.135.1 пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 з врахуванням пп.14.1.11 п.14.1 ст. 14, пп.138.1.1 п.138.1 п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 04 лютого 2013 року по 07 лютого 2013 року податковим органом було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2011 року по 30 вересня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2011 року по 30 вересня 2012 року.

За результатами перевірки було складено акт №433/22-200/05515950 від 18 лютого 2013 року, у якому були встановленні порушення позивачем: п.135.1 пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 з врахуванням пп.14.1.11 п.14.1 ст. 14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 325 707 грн.; п.185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість у сумі 214 573 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем оформлено податкові повідомлення-рішення:

- № від 05 березня 2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 214 573 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 107 287 грн.;

- № від 05 березня 2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 325 709 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 162 885 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду законність та обґрунтованість прийнятих рішень, а позивачем натомість надано суду достатньо доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, у зв'язку з чим вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Податковим органом в акті перевірки було зазначено про порушення підприємством п.135.1, пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 з врахуванням пп.14.1.11 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму доходу з інших джерел всього у сумі 443 500 грн. в частині не віднесення до складу інших доходів доходи з інших джерел у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку, а саме не враховано до складу інших доходів суму безнадійної кредиторської заборгованості в розмірі 443 500 грн.

При цьому, вказана сума заборгованості, на думку податкового органу складається із кредиторської заборгованості за отриманні в 2008 році послуги по виконанню проектних робіт від постачальника ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» в розмірі 131 000 грн. та кредиторської заборгованості в розмірі 312 500 грн. перед ТОВ «МД Технолоджис», яка виникла на підставі акту від 30 грудня 2009 року в рамках виконання договору на розроблення проектно-кошторисної документації №2121 від 30 жовтня 2009 року, укладеному між ТОВ «МД Технолоджис» та ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект».

Відповідно до п.п.14.1.11 п.14 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження існуючої заборгованості між ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» та ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» був підписаний акт звірки взаєморозрахунків за серпень 2011 року, а тому висновки суду першої інстанції стосовно того, що кредиторська заборгованість за отриманні в 2008 року послуги по виконанню проектних робіт від постачальника ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» в розмірі 131 000 грн. на момент перевірки не набула статусу безнадійної заборгованості є правильними, а твердження податкового органу щодо необхідності віднесення такої заборгованості до складу інших доходів - 03 ІД Декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2012 року є безпідставним та такими, що суперечить пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України.

Окрім цього, податковий орган посилається на необхідність врахування у складі інших доходів суми безнадійної кредиторської заборгованості в розмірі 312 500 грн. на підставі рішення господарського суду Одеської області від 27 березня 2012 року у справі №5017/648/2012, згідно з яким ТОВ «МД Технолоджис» визнано банкрутом.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 137 Податкового кодексу України, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті, та інших доходів, які визначаються відповідно до п.135.5 Податкового кодексу України, за винятком доходів, визначених у п.135.3 цієї статті та у ст. 136 Податкового кодексу України.

Інші доходи згідно з пп.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України включають суми безнадійної кредиторської заборгованості. При цьому, датою отримання інших доходів є дата їх виникнення згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, якщо інше не передбачено нормами розділу ІІІ Податкового кодексу України (п.137.16 ст. 137).

Як вже було зазначено, п.п.«в» п.п.14.1.11 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що безнадійною заборгованістю є заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до ст. 22, ст. 24, ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. У постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Ліквідатор з дня свого призначення, у межах своїх повноважень, пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту.

Статтею 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи -банкрута. Копія цієї ухвали направляється органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а також власнику (органу, уповноваженому управляти майном), органам державної податкової служби за місцезнаходженням банкрута.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняття судом рішення про визнання боржника банкрутом не є підставою для визнання безнадійною заборгованості третіх осіб, за якою ліквідатор може пред'явити вимоги з приводу повернення дебіторської заборгованості банкруту, а вона може бути визнана безнадійною, якщо така заборгованість залишиться непогашеною на дату ліквідації банкрута. При цьому, суми безнадійної кредиторської заборгованості будуть включатись до складу доходів у звітному податковому періоді, у якому проведено ліквідацію суб'єкта господарювання - кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація ТОВ «МД Технолоджіс» була припинена лише 04 березня 2013 року, у зв'язку із визнанням його банкрутом, а тому твердження податкового органу щодо необхідності віднесення кредиторської заборгованості в розмірі 312 500 грн. перед ТОВ «МД Технолоджис» до складу доходів ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» за ІІІ квартал 2012 року є помилковими.

Стосовно встановлених податковим органом порушень пп.138.1.1, п.138.1, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування у розмірі 1 072 865 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п.138.2, п.138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

З матеріалів справи вбачається, що факт господарських операцій за перевіряємий період підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме:

- по господарським операціям з ПП «Нольга» з постачання вікон в кількості 153,54 кв.м. та їх подальшого монтажу на загальну суму 105 000,00 грн.: видатковою накладною №Н-000278 від 10 жовтня 2011 року, податковою накладною №42 від 10 жовтня 2011 року, прибутковою накладною №ПН-0000057 від 10 жовтня 2011 року, рахунком-фактурою №Н-0000676 від 10 жовтня 2011 року, актом №СФ-000141 від 18 жовтня 2011 року про виконання робіт з монтажу вікон на загальну суму 25 114 грн. в рамках виконання договору про надання послуг №2637 від 04 жовтня 2011 року; податковою накладною №83 від 18 жовтня 2011 року; рахунком-фактурою №Н-0000678 від 18 жовтня 2011 року; банківськими виписками;

- по господарській операції з ТОВ «Гражданпромспецпрект» з надання інжинірингових послуг на загальну суму 15 000 грн.: актом від 31 липня 2011 року, податковою накладною №31732 від 31 липня 2011 року, рахунком-фактурою від 28 липня 2011 року, банківськими виписками;

- по господарським операціям з ТОВ «Будівництво Укр-М» з надання послуг з ремонту кровлі та виконанню проектних робіт та проектно-кошторисної документації на загальну суму 207 000 грн.: актом №Б-0356 від 24 жовтня 2011 року, податковою накладною №40 від 24 жовтня 2011 року, рахунком-фактурою №Б-0464 від 24 жовтня 2011 року, актом №Б-0414 від 30 листопада 2011 року, податковою накладною №39 від 30 листопада 2011 року, рахунком-фактурою №Б-0541 від 30 листопада 2011 року, актом №1, податковою накладною №33 від 18 жовтня 2011 року, рахунком-фактурою №Б-0463 від 18 жовтня 2011 року, актом №Б-0466 від 30 грудня 2011 року, податковою накладною №69 від 30 грудня 2011 року, рахунком-фактурою №Б-0616 від 30 грудня 2011 року, банківськими виписками;

- по господарській операції з ТОВ «Електромонтаж-Трейд» з постачання вікон в кількості 110,04 кв.м. на суму 57 232, 56 грн.: видатковою накладною №ЕТ-0000160 від 09 грудня 2011 року, прибутковою накладною №ПН-000066 від 09 грудня 2011 року, податковою накладною №47 від 09 грудня 2011 року, рахунком-фактурою №ЕТ-000186 від 09 грудня 2011 року, банківськими виписками;

- по господарських операціях із ПП «Пояс Оріона» з постачання покриття для підлоги та плитки на загальну суму 179 100 грн.: видатковою накладною №СФ-2186 від 15 травня 2012 року, прибутковою накладною №ПН-0000041 від 15 травня 2012 року, податковою накладною №2186 від 15 травня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-21864 від 15 травня 2012 року, видатковою накладною №СФ-2358 від 25 травня 2012 року, прибутковою накладною №ПН-0000042 від 25 травня 2012 року, податковою накладною №2358 від 25 травня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-2358 від 25 травня 2012 року, видатковою накладною №СФ-2384 від 29 травня 2012 року, прибутковою накладною №ПН-0000043 від 29 травня 2012 року, податковою накладною №2384 від 29 травня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-2384 від 29 травня 2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарських операціях із ТОВ «Контекс» з постачання вікон в кількості 165,53 кв.м. та їх подальшого монтажу на загальну суму 132 000 грн.: актом №СФ-0000063 від 30 січня 2012 року, податковою накладною №1330 від 30 січня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-0000063 від 30 січня 2012 року, видатковою накладною №СФ-0000058 від 21 січня 2012 року, податковою накладною №1135 від 21 січня 2012 року, прибутковою накладною №ПН-0000010 від 16 січня 2012 року, видатковою накладною №СФ-0000042 від 16 січня 2012 року, податковою накладною №1028 від 16 січня 2012 року, прибутковою накладною №ПН-0000011 від 21 січня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-0000042 від 16 січня 2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарській операції з ПП «Тісона» з надання послуг по розробці проектно-кошторисної документації «Реконструкція приміщення інфекційного відділення Очаківської ЦРЛ в м. Очакові» на загальну суму 5 000 грн.: актом №СФ-000140 від 30 вересня 2011 року, податковою накладною №603 від 16 вересня 2011 року, рахунком-фактурою №СФ-066 від 16 вересня 2011 року, банківською випискою;

- по господарських операціях з ТОВ «Буланжері Трейд» з надання послуг з утеплення адміністративної будівлі на загальну суму 360 000 грн.: актом №СФ-0000806 від 09 квітня 2012 року, податковою накладною №806 від 09 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-000806 від 09 квітня 2012 року, актом №СФ-0000752 від 05 квітня 2012 року, податковою накладною №752 від 05 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-000752 від 05 квітня 2012 року, актом №СФ-0000904 від 12 квітня 2012 року; податковою накладною №904 від 12 квітня 2012 року; рахунком-фактурою №СФ-000904 від 12 квітня 2012 року, актом №СФ-0000943 від 17 квітня 2012 року, податковою накладною №943 від 17 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-000943 від 17 квітня 2012 року, актом №СФ-0001064 від 20 квітня 2012 року, податковою накладною №1064 від 20 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-0001064 від 20 квітня 2012 року, актом №СФ-0001126 від 24 квітня 2012 року, податковою накладною №1126 від 24 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-0001126 від 24 квітня 2012 року, №СФ-0001296 від 30 квітня 2012 року, податковою накладною №1296 від 30 квітня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-0001296 від 30 квітня 2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарських операціях з ТОВ «ЮГ-Інвест» із виконання ремонтно-оздоблювальних робіт на загальну суму 180 000 грн.: актом №СФ-0001304 від 07 вересня 2012 року, податковою накладною №240 від 07 вересня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-8995 від 07 вересня 2012 року, актом №СФ-0001305 від 14 вересня 2012 року, податковою накладною №241 від 14 вересня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-8996 від 14 вересня 2012 року, актом №СФ-0001306 від 21 вересня 2012 року, податковою накладною №242 від 21 вересня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-8997 від 21 вересня 2012 року, актом №СФ-0001307 від 28 вересня 2012 року, податковою накладною №243 від 28 вересня 2012 року, рахунком-фактурою №СФ-8998 від 28 вересня 2012 року, банківськими виписками.

Отже, колегія суддів вважає, що фактичне виконання позивачем господарських зобов'язань підтверджується первинними документами, укладені правочини відповідають економічному змісту та діловій меті, отримані блага використані позивачем у власній господарській діяльності, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі його активів, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність у підприємств-контрагентів трудових ресурсів, виробничого обладнання та виробничих приміщень, оскільки це не свідчить про не вчинення господарських операцій, адже підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні та трудові ресурси для здійснення господарської діяльності.

Платник податків, який дотримався вимог закону щодо формування валових витрат та податкового кредиту не має повноважень і обов'язків здійснювати контроль за дотриманням контрагентів, які на час вчинення операцій були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебували на обліку в податковому органі як платники податків, вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит за порушення вимог законодавства контрагентами.

Крім того, колегія суддів вважає, що з урахуванням закріпленої в ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 71 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області повинна була надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем господарські операції з вказаними контрагентами в реальності не виконувались, а мало місце лише документування цих операцій з метою завищення валових витрат та податкового кредиту без фактичного їх виконання. А оскільки такі дії мають злочинний характер, то доказом їх вчинення може бути лише відповідне рішення, винесене в порядку кримінально-процесуального судочинства, однак таких доказів податковий орган суду не надав.

Також, не заслуговують на увагу посилання податкового органу на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, оскільки вказані акти фіксують лише факт неможливості проведення зустрічних звірок та не можуть давати оцінку реальності здійснених господарських операцій.

В апеляційній скарзі податковий орган стверджує, що судом першої інстанції не були враховані вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2015 року, якою зокрема було зазначено про необхідність перевірки фату порушення кримінальної справи відносно контрагента позивача за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 212 Кримінального кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 227 КАС України - висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Під час апеляційного розгляду справи, до Приморського районного суду м. Одеси було направлено запит щодо надання інформації відносно кримінальної справи №63 на яку посилається податковий орган.

Згідно відповіді С-3 від 17 травня 2016 року, яка надійшла до Одеського апеляційного адміністративного суду, 13 липня 2012 року постанову старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області про порушення кримінальної справи №63 за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 364 Кримінального кодексу України було скасовано.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів зроблений правильний висновок про недоведеність податковим органом, на якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № та №, у зв'язку з чим вимоги щодо їх скасування підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 травня 2016 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний