Справа № 822/491/16
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/491/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представників позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 представників відповідача Пастухової Л.М., Цикорідзе І.Г. і Мосійчук Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_8 до Головного управління статистики у Хмельницькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління статистики у Хмельницькій області в якому, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог вх.№8134 від 11.04.2016 року, просить скасувати наказ №13-к від 10.02.2016 року про звільнення ОСОБА_8 - головного спеціаліста економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі, поновити її на роботі у відділі статистики у Кам'янець-Подільському районі на посаді спеціаліста - економіста, стягнути з Головного управління статистики у Хмельницькій області заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6155 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 6714 грн. 90 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головним управлінням статистики у Хмельницькій області виданий наказ №39 від 06.10.2015 року про скорочення чисельності і вивільнення працівників. 6 жовтня 2015 року позивач попереджена про те, що посада головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області з 7 жовтня 2015 року буде виведена з штатного розпису. 10 лютого 2016 року позивачу запропоновано різні посади провідних спеціалістів (тимчасово) в апараті ГУС у Хмельницькій області. Відповідно до наказу № 13-к від 10.02.2016 року позивач звільнена з посади головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі 10 лютого 2016 року у зв'язку зі скороченням численності (штату) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Вважає, що зазначений наказ прийнятий з порушенням ст. 42 КЗпП України без врахування переважного права позивача, яка має найбільший стаж роботи у вказаній установі та є спеціалістом високої кваліфікації, на залишення на роботі. Крім того, вказує, що відповідачем не врахована також та обставина, що під час перебування на посаді позивач отримала другу групу інвалідності.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просять суд відмовити в задоволенні позову, оскільки наказ № 13-к від 10.02.2016 року про звільнення позивача з посади головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі прийнятий у відповідності до вимог бюджетного та трудового законодавства з урахуванням ст. 42 КЗпП України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з урахуванням наведеного нижче.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_8 наказом №3 від 17.10.1986 року призначена на посаду економіста в Кам'янець-Подільську району інформаційну обчислювальну станцію. Відповідно до наказу №57 від 08.10.1987 року району інформаційну обчислювальну станцію реорганізовано в районний відділ статистики. Наказом № 15 від 27.02.1991 року позивачка переведена на посаду економіста ІІ категорії. Наказом № 28 від 20.04.1994 року позивачу присвоєний 14 ранг державного службовця сьомої категорії. 18.04.1994 року прийняла присягу державного службовця. Згідно до наказу № 62 від 28.09.1994 року переведена на посаду економіста І категорії по конкурсу. 30.04.1996 року позивачу присвоєно 13 ранг державного службовця (наказ № 43 від 30.04.1996 року).

Наказом № 46 від 14.04.2004 року Кам'янець-Подільський районний відділ статистики Хмельницького обласного управління статистики з 15.04.2004 року реорганізовано в управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області. Наказом № 2-к від 15.04.2004 року позивач переведена на посаду спеціаліста І категорії - економіста відділу статистики виробництва, а наказом № 35-к від 04.04.2005 року - на посаду провідного спеціаліста - економіста з кадрового резерву державної служби відділу статистики соціальних програм та послуг. Наказом від 03.05.2006 року № 53-к позивач переведена з кадрового резерву державної служби на посаду головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року № 1324 Головне управління статистики у Хмельницькій області Державного комітету статистики України перетворено в Головне управління статистики у Хмельницькій області Державної служби статистики України. Відповідно до наказу № 3-к від 06.03.2012 року позивач переведена на посаду головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі.

Відповідно до статті 9 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, Положення про Державну службу статистики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2014 року № 481, та з метою поступового запровадження процесно-орієнтовного підходу до вироблення статистичної інформації, Державною службою статистики України прийнятий наказ № 211 від 21.09.2015 року про штатну чисельність працівників головних управлінь статистики в областях та м. Києві.

На виконання наказу Держстату України від 21 вересня 2015 року №211 "Про штатну чисельність працівників головних управлінь статистики в областях та м.Києві" Головне управління статистики у Хмельницькій області наказом № 37 від 06.10.2015 року ввело в дію з 7 жовтня 2015 року структуру Головного управління статистики у Хмельницькій області, затверджену Державною службою статистики України та штатний розпис на 2015 рік.

Наказом Головного управлінням статистики у Хмельницькій області №38 від 06.10.2015 року "Про реорганізацію Головного управління статистики у Хмельницькій області" утворена комісія з вивільнення працівників Головного управління статистики.

На засіданні 06.10.2015 року комісія з вивільнення працівників прийняла рішення про скорочення після закінчення двох місяців з моменту попередження про скорочення ряду працівників Головного управління статистики у Хмельницькій області з меншою продуктивністю і кваліфікацією, до переліку яких віднесла також ОСОБА_8 Водночас, комісія вирішила вакантні посади в новостворених підрозділах Головного управління статистики у Хмельницькій області запропонувати працівникам, з вищою продуктивністю і кваліфікацією.

Відповідно до наказу Головного управління статистики у Хмельницькій області № 39 від 06.10.2015 року «Про скорочення чисельності і вивільнення працівників» комісія з вивільнення попередила ОСОБА_8 про виведення посади головного спеціаліста-економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області з штатного розпису з 7 грудня 2015 року.

06.10.2015 року Головне управління статистики у Хмельницькій області звернулось до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіповій Н.С. з Поданням (вих. №17-25/471) про надання згоди на звільнення членів профспілки Головного управління статистики у Хмельницькій області, в тому числі і ОСОБА_8, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності. Розглянувши Подання, профспілковий комітет надав згоду на розірвання трудового договору з членами профспілки, у тому числі і ОСОБА_8, та запропонувати їм роботу в апараті Головного управління статистики (протокол від 06.11.2015 року №33).

18.12.2015 року Головне управління статистики у Хмельницькій області звернулося до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіпової Н.С. з Поданням про надання згоди на звільнення членів профспілки Головне управління статистики у Хмельницькій області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності. 11.01.2016 року профспілковий комітет профспілкової організації працівників органів статистики у Хмельницькій області надав згоду на розірвання трудового договору з членами профспілки ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та рекомендував запропонувати зазначеним працівникам роботу в апараті Головного управління статистики.

10.02.2016 року відповідач запропонував ОСОБА_8 ряд вакантних посад (тимчасово) в Головному управлінні статистики, щодо переведення на які позивачка відмовилась.

Наказом № 13-к 10.02.2016 року ОСОБА_8 звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1. ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпП України. Зазначений наказ позивач оскаржила до суду.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує наведене нижче.

Ст. 30 Закону України "Про державну службу" визначено, що державна служба припиняється за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, у відповідності до частини першої статті 40, частин першої і третьої статті 492 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Позивачка ОСОБА_8 06.10 2016 року була попереджена, про майбутнє (з 7 грудня 2015 року) скорочення посади головного спеціаліста-економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області. Перед звільненням 10.02.2016 року відповідач запропонував ОСОБА_8 ряд вакантних посад (тимчасово) в Головному управлінні статистики, щодо переведення на які позивачка відмовилась.

Згідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд встановив, що для визначення переважного права працівників на залишення на роботі відповідач створив комісію з вивільнення працівників. Виконуючи вимоги ст.42 КЗпП України, з метою визначення переважного права на залишення на роботі працівників комісія: здійснила детальний аналіз особових справ усіх працівників, що підлягали скороченню, в тому числі і результати їх щорічної атестації за 2013 -2914 роки; провела співбесіди з керівниками підрозділів; визначила перелік осіб, щодо яких законодавством встановлено обмеження на звільнення; провела порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягали звільненню. В процесі порівняльного аналізу в першу чергу робочі місця були запропоновані працівникам, які обіймали вищі посади, та мали вищу оцінку результатів своєї роботи.

Встановивши, що протягом двох останніх років ОСОБА_8 мала нижчу щорічну оцінку в порівнянні з іншими головними спеціалістами-економістами управління статистики у Кам'янець-Подільському районі, які також є державними службовцями VII категорії та мають 13 ранг, комісія дійшла висновку про відсутність у неї переважного права на залишення на посаді. При цьому комісія також врахувала службову записку начальника управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Когунь В.В., який зазначив, що ОСОБА_8, працюючи у підрозділі відмовлялась підвищувати свій професійний рівень в частині роботи з комп'ютерною технікою, що є невід'ємною частиною опрацювання статистичної інформації, а також систематично (з листопада по березень) не витримувала тривалих навантажень під час розробок річної звітності, що підтверджується копіями лікарняних листів.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано не пропонувалися посади позивачу, оскільки остання не має переважного права серед інших головних спеціалістів-економістів на залишення на роботі, передбачене ст.42 КЗпП України. При цьому, наявність у позивача тривалішого, порівняно з іншими претендентами, стажу роботи за відсутності належного виконання нею посадових облв»язків, не може слугувати доказом наявності у позивач більш високої кваліфікації і продуктивності праці.

Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Головне управління статистики у Хмельницькій області виконало зазначені вимоги КЗпП України звернулося до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіпової Н.С. з поданням про надання згоди на звільнення членів профспілки Головне управління статистики у Хмельницькій області згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності та, отримавши згоду, запропонував позивачу роботу в апараті Головного управління статистики у зв'язку з відсутністю вакантних посад у районних підрозділах, від яких позивачка письмово відмовилась.

Таким чином, суд вважає, що звільнення позивачки із займаної посади відбулось за наявності відповідних підстав та з дотриманням процедури звільнення, а тому позовні вимоги про скасування наказу №13-к від 10.02.2016 року про звільнення ОСОБА_8 - головного спеціаліста економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не підлягають до задоволення.

Позовні вимоги про поновлення ОСОБА_8 на роботі у відділі статистики у Кам'янець-Подільському районі на посаді спеціаліста - економіста та стягнення з Головного управління статистики у Хмельницькій області заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 6155 грн. 60 коп. також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первинної позовної вимоги, обґрунтованість якої судом не встановлена.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Головного управління статистики у Хмельницькій області на користь позивачки моральної шкоди в сумі 6714 грн. 90 коп., суд враховує наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Звертаючись до суду з такою вимогою позивачка повинна була зазначити та довести: в чому полягає завдана їй моральна шкода та вказати докази, якими це підтверджується, чого зроблено не було.

Оскільки позивачкою не надано доказів завдання їй такої шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і такою шкодою, тому вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди є недоведеними та також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу, а тому позовні вимоги про його скасування не підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України "Про державну службу", ст.ст. 11, 70, 94, 99, 158 - 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2016 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук