Справа № 822/514/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/514/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника позивачаОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області до Летичівського відділення Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове рішення Летичівського відділення Хмельницької ОДПІ Головного управління ДФС в Хмельницькій області від 25.11.2015 року № НОМЕР_1.

Свій позов мотивує тим, що відповідач прийняв рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року яким застосував до ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» штраф в сумі 33896,13 грн., та нарахував пеню в сумі 13695,75 грн., за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Позивач вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню в звязку із порушенням вимог чинного законодавства, з огляду на наступне.

Господарський суд Хмельницької області 18.10.2010 року виніс ухвалу якою порушив провадження у справі про визнання банкрутом ВАТ «Хмельницькрибгосп», на сьогодні ПАТ «Хмельницькрибгосп», та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобовязання та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи спрямовані на забезпечення їх виконання.

Протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування, податків і зборів.

Виходячи із змісту Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник повинен виконувати зобовязання, що виникли після введення мораторію, але пеня і штраф за їх невиконання не повинні нараховуватися.

В той же час мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ «Хмельницькрибгосп» діяв до прийняття постанови Вищим господарським судом України по справі № 2/132-б-10 від 28.10.2015 року, при цьому штраф та пеня нараховані за період з 21.04.2015 року до 21.08.2015 року, тобто в період дії мораторію.

Отже штрафні санкції, нараховані відповідачем безпідставно, тому рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року є неправомірним.

За таких обставин таке рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що відповідач прийняв рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року яким застосував до ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» штраф в сумі 33896,13 грн., та нарахував пеню в сумі 13695,75 грн., за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Позивач вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню в звязку із порушенням вимог чинного законодавства, з огляду на наступне.

Господарський суд Хмельницької області 18.10.2010 року виніс ухвалу якою порушив провадження у справі про визнання банкрутом ВАТ «Хмельницькрибгосп», на сьогодні ПАТ «Хмельницькрибгосп», та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобовязання та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи спрямовані на забезпечення їх виконання.

Протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування, податків і зборів.

Виходячи із змісту Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник повинен виконувати зобовязання, що виникли після введення мораторію, але пеня і штраф за їх невиконання не повинні нараховуватися.

В той же час мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ «Хмельницькрибгосп» діяв до прийняття постанови Вищим господарським судом України по справі № 2/132-б-10 від 28.10.2015 року, при цьому штраф та пеня нараховані за період з 21.04.2015 року до 21.08.2015 року, тобто в період дії мораторію.

Отже штрафні санкції, нараховані відповідачем безпідставно, тому рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року є неправомірним.

За таких обставин таке рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

Представник відповідача в судове засідання 20.05.2016 року не прибула, подала в суд письмову заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, та зазначила, що позовні вимоги не визнає повністю.

В судових засіданнях які відбулися 05.05.2016 року, 12.05.2016 року представник відповідача надала пояснення суду в яких вказала, що рішення є законним, оскільки згідно частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року.

Пунктами 2), 3-1) частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію, (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа та є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1) частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування-Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 10, пункту 2) частини 11, частини 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

В звязку з тим, що позивач несвоєчасно або не в повному обсязі проводив сплату єдиного внеску за березень, квітень, травень 2015 року, відповідач прийняв рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року яким застосував до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» штрафні санкції в сумі 33896,13 грн., та нарахував пеню в сумі 13695,75 грн., за період з 21.04.2015 року по 21.08.2015 року.

Вказане обєктивно підтверджується копією рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, розрахунком штрафних санкцій та пені, копією картки особового рахунку відповідача як платника єдиного внеску, які додані до матеріалів справи.

Рішення відповідача за формою відповідає вимогам встановленим «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції яка діяла до 17.05.2016 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII від 14.05.1992 року (в редакції статтей які діяли на час правовідносин), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.10.2010 року по справі № 2/132-Б-10, порушено провадження у справі про визнання банкрутом ВАТ «Хмельницькрибгосп» (на даний час-ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство») та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно частини 7 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.06.2015 року по справі № 2/132-Б-10 затверджено мирову угоду від 10.06.2015 року між ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» та кредиторами і скасовано мораторій та інші заходи забезпечення вимог кредиторів, що введені ухвалою суду від 18.10.2010 року.

Суд вважає помилковим твердження представника позивача про те, що мораторій на задоволення вимог кредиторів фактично скасований з 28 жовтня 2015 року, тобто з дати постанови Вищого господарського суду України якою залишено без змін ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.06.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 року за касаційною скаргою Хмельницької ОДПІ, оскільки дата скасування мораторію за рішенням суду та дата набрання рішенням суду законної сили поняття не тотожні. На думку суду мораторій на задоволення вимог кредиторів необхідно вважати скасованим з дати ухвали суду першої інстанції, тобто з 15.06.2015 року.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів скасований саме ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.06.2015 року по справі № 2/132-Б-10, тобто з 15.06.2015 року скасовані заборони встановлені частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того відповідно до частини 5 статті 19 цього ж Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином дія мораторію на задоволення вимог кредитора-Летичівського відділення Хмельницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Хмельницькій області не поширюється на суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, тому що зобовязання по сплаті єдиного внеску у позивача виникли частково в період дії мораторію, частково після його скасування, а не до дня введення мораторію ухвалою суду, а також в звязку з тим, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Оскільки мораторій не поширюється на вимоги кредиторів відносно нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно не застосовується заборона про не нарахування неустойки (штрафу, пені), та не застосовування інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, яким відповідач застосував до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» штрафні санкції в сумі 33896,13 грн., та нарахував пеню в сумі 13695,75 грн., за період з 21.04.2015 року по 21.08.2015 року є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тобто є правомірним, тому скасуванню не підлягає.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення представника позивача щодо того, що неможливо застосовувати статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» відносно позивача звязку з тим, що на дату порушення провадження у справі про визнання банкрутом ВАТ «Хмельницькрибгосп» (18.10.2010 року) такий Закон не був прийнятий законодавчим органом України і набрав чинності тільки з 01.01.2011 року, так як правові відносини щодо визнання позивача банкрутом є продовжуваними правовідносинами, обовязок по сплаті нарахованих внесків по єдиному податку виник уже в період судової процедури по визнанню позивача банкрутом і дії Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та недоведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його задоволені необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 6, 8, 9, 13, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ст.ст. 9, 11, 86, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 25.05.2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1