Справа № 820/11599/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р.Справа № 820/11599/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016р. по справі №820/11599/15

за позовом ОСОБА_1

до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому, з урахуванням уточнень, просив

- визнати дії Комінтернівського ВДВС ХМУЮ щодо направлення подання від 05.11.2015 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 до органів досудового розслідування незаконними;

- стягнути з Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 487,20 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 6063,20 грн., а всього 6550,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відносно нього державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ направлено подання до правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі того, що у ОСОБА_1 немає належних умов зберігання майна, що було ввірене йому на відповідальне зберігання. Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Комінтернівського ВДВС ХМУЮ щодо направлення подання від 05.11.2015 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 до органів досудового розслідування незаконними.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівського ВДВС ХМУЮ судові витрати зі сплати з судового збору у розмірі 487 гривень 20 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 6063 гривні 20 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що оскільки позивач, будучи відповідальним зберігачем арештованого майна за зведеним виконавчим провадженням №47750446 про стягнення коштів з відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП на користь фізичних та юридичних осіб, ігнорував законні вимоги державного виконавця щодо передачі описаного та арештованого майна на відповідальне зберігання представнику відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП, державним виконавцем було правомірно зроблено висновок про навмисне приховування зберігачем вказаного арештованого майна та як наслідок, законно направлено до органів досудового розслідування подання від 05.11.2015 року про притягнення його до кримінальної відповідальності. Таким чином, правові підстав для визнання вказаних дій незаконними відсутні. Також відповідач вважає неправомірними висновки суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

Представник позивача надав письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в провадженні Комінтернівського ВДВС ХМУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 47750446 про стягнення коштів з відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП на користь фізичних та юридичних осіб.

В ході виконання виконавчих дій, 11.11.2011 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, яким описано та арештовано комп'ютерну техніку, а саме модем D-linc, модем Planet, принтер HP-1200, сканер Scajet 3400с, картридж HD Laserjet, монитор LG 808 WDSKBA, принтер Canon LBP 1120, ксерокс Canon FS-228, мікрохвильова піч Berg, монітор Samsung Master MNF.

Також, 24.02.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешт майна боржника, яким описано та арештовано автомобіль НОМЕР_1.

Зазначене описане та арештоване майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

В подальшому, директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на підставі листа від 08.07.2015 року № 146 повідомлено державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про те, що у ОСОБА_1 відсутні належні умови для схоронності описаного майна, що призводить до його псування та знецінення.

Листом від 10.09.2015 року № 12459/08-31, державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 вимогу щодо передачі описаного та арештованого майна на відповідальне зберігання представнику відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП. Однак, не вручений конверт повернувся до відділу виконавчої служби с поміткою "адресат відсутній".

Листом від 05.11.2015 року № 14405/08-31, державним виконавцем повторно направлено на адресу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вимогу про передачу описаного та арештованого майна на відповідальне зберігання представнику відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП. Однак, не вручений конверт повернувся до відділу виконавчої служби с поміткою "за закінченням терміну зберігання".

На підставі вищезазначеного, державний виконавець Комінтернівського ВДВС ХМУЮ, за погодженням в.о. начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ, 05.11.2015 року направлено до Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області, Шишацької районної прокуратури, Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України, прокуратури Комінтернівського району м. Харкова та прокуратори м. Харкова подання, в якому просив розпочати досудове розслідування, про що внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань; розглянути питання, щодо можливості притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за приховування описаного та арештованого майна.

Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача обставин, які зумовлюють звернення державного виконавця до правоохоронних органів з вимогою притягнення до кримінальної відповідальності. Також суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівського ВДВС ХМУЮ на користь позивача судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", майно, на яке накладено арешт, за винятком майна зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Кодексу, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акту опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, -також зберігачу.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за N 489/20802 (далі - Інструкція).

Згідно п. 4.2.6 Інструкції, у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

Відповідно до п. 4.2.7 Інструкції, у разі необхідності (наявність інформації про псування майна тощо) державний виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому державний виконавець готує подання (повідомлення) до правоохоронних органів щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності.

Виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, державний виконавець складає про це акт і звертається з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України (п. 4.2.10. Інструкції).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з правомірністю дій державного виконавця щодо направлення до органів досудового розслідування подання про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вказує відповідач, фактичною підставою для направлення подання до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності слугував той факт, що 10.09.2015 року державним виконавцем на його адресу, як відповідального зберігача майна, направлено вимогу в порядку ст.5, ст.11, ст.90 Закону України "Про виконавче провадження" щодо повернення описаного та арештованого майна боржника, однак зазначений лист повернувся на адресу відділу з приміткою "адресат відсутній". Вказана обставина на думку державного виконавця свідчить про те, що позивач, будучи зберігачем, ігнорує вимоги державного виконавця та навмисно приховує арештоване майно, що істотно порушує законні права та інтереси боржника відокремленого підрозділу ХДАВП заводу "Тора" ХДАВП.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується з даними твердженнями відповідача, оскільки як було встановлено під час судового розгляду, державним виконавцем взагалі не була перевірена інформація директора Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 08.07.2015 року № 146, яка стала підставою для направлення вимоги до ОСОБА_1 від 10.09.2015 року та 05.11.2015 року про передачу описаного та арештованого майна та направлення подання до правоохоронних органів від 05.11.2015 року.

Тобто державним виконавцем, в порушення вимог діючого законодавства, не було вчинено жодних дій щодо здійснення виходу за місцем зберігання майна для його огляду для підтвердження або спростуванням обставин відсутні у ОСОБА_1 належних умов для схоронності описаного майна.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду справи, 27.11.2015 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ прийнято постанову про зміну відповідального зберігача майна, відповідно до якої ОСОБА_1 передано представнику Харківської філії ДП "Сетам" ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до постанови державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 28.11.2015 року про зміну відповідального зберігача майна, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 передано ОСОБА_4 принтер HP-1200, сканер Scajet 3400с, картридж HD Laserjet, монітор LG 808 WDSKBA894, принтер Canon LBP 1120,монітор Samsung Master MNF. Крім того, згідно постанови державного виконавця від 23.03.2016 року про зміну відповідального зберігача майна, ОСОБА_1 передано ОСОБА_4 модем D-linc, модем Planet, ксерокс Canon FS-228, мікрохвильова піч Berg.

Таким чином, на даний час все майно, яке було у позивача на відповідальному зберіганні передано іншим особам на відповідальне зберігання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях позивача обставин, які зумовлюють звернення державного виконавця до правоохоронних органів з вимогою притягнення до кримінальної відповідальності.

Перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд у справі щодо їх оскарження на підставі ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувані дії щодо направлено до органів досудового розслідування подання про притягнення позивача до кримінальної відповідальності є незаконними.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вказаної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівського ВДВС ХМУЮ судових витрат зі сплати з судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

З приводу заявлених позовних вимог про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 6063 грн. 20 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 КАС України зазначено, що витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги, передбачених законом.

Відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Постановою Кабінету міністрів України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" передбачено, що за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду в адміністративних справах, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України "Про Держаний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 551,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 (замовник) та його представником ОСОБА_3 (виконавець), укладено договір про надання правової допомоги від 06.02.2014 року. Відповідно до умов договору виконавець зобов'язується а) надавати правову допомогу шляхом: усного та письмового консультування; підготовки та подачі позовних заяв, клопотань від імені замовника; підготовки та подачі заяви про відкриття виконавчого провадження, інших заяв та клопотань у виконавчому провадженні, всебічного представництва інтересів замовника у виконавчому провадженні; участі у судових засіданнях від імені замовника; підготовки та подачі звернень, скарг, пропозицій до органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій будь-якої форми власності, листів до народних депутатів та депутатів місцевих рад від імені замовника; виконувати інші дії за погодженням з замовником; б) при виконанні своїх обов'язків керуватися чинним законодавством України та цим договором. Відповідно до диплома серії НОМЕР_2 від 12.06.2010 року, представник позивача є фахівцем у галузі права.

Відповідно до калькуляції-рахунку № 1 від 04.01.2016 року вбачається, що позивачем сплачено представнику 6063,20 грн. за надання правової допомоги, пов'язаної з розглядом цієї позовної заяви, а саме: ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника, їх вивчення та наліз на предмет релевантності, незалежності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення - 2 години (551,20 грн.х2=1102,40 грн.); аналіз нормативного матеріалу, коментарів, роз'яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнення судів касаційних інстанцій та правових позицій ВСУ - 4 години (551,20 грн.х4=2204,80 грн.); складання тексту адміністративного позову для оскарження дій посадових осіб Комінтернівського ВДВС ХМУЮ - 3 години (551,20 грн.х3=1653,60 грн.); представництво інтересів замовника в судовому засіданні суду першої інстанції - 2 години (551,20 грн.х2=1102,40 грн.).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівського ВДВС ХМУЮ витрат на правову допомогу у сумі 6063 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість оскаржуваних дій щодо направлення до органів досудового розслідування подання про притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року по справі №820/11599/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

З приводу розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року 1218 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано: фізичною особою слід сплатити 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн).

Таким чином розмір судового збору, що підлягає сплаті, становить 535 грн. 92 коп.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на час подання апеляційної скарги), апелянт не віднесений до осіб, звільнених від сплати судового збору, а тому судовий збір повинен бути сплачений на загальних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що Комінтернівський ВДВС ХМУЮ, звертаючись із апеляційною скаргою, не надав доказів сплати судового збору, проте надав клопотання, в якому просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 року клопотання задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України вищевказаної суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016р. по справі №820/11599/15 за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дій незаконними залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61001, Харківська обл., місто Харків, площа Повстання, будинок 7/8, ) на користь Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м.Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2016 р.