Справа № 516/46/16-а
Суддя: Шумейко М. Т.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 516/46/16-а
Провадження №2-а/516/9/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Шумейко М.Т.,

при секретарі - Шрейнер А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Біляївському районі Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду у Біляївському районі Одеської області (далі - УПФУ у Біляївському районі) в якому просить визнати дії УПФУ у Біляївському районі неправомірними щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи та просить зобов'язати УПФУ у Біляївському районі поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи з 17 вересня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 2014 року вона перебуває на обліку в УПФУ у Біляївському районі та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З 2004 року по теперішній час, позивач працює на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, та є посадовою особою місцевого самоврядування. З 01.04.2015 року УПФУ у Біляївському районі припинив виплату пенсії по інвалідності. Позивач з даного приводу звернулась до УПФУ у Біляївському районі з заяво про роз'яснення, на що 16.02.2016 за вих. №17/К-5 вона отримала відповідь , згідно якої відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, та у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року встановлено, що посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюються дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Зв'язку з тим, що позивач працює на посаді державного службовця, тобто відноситься до осіб, яким з 01.04.2015 року припинено виплату пенсії.

На підставі викладеного просить суд визнати дії УПФУ у Біляївському районі неправомірними щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи та просить зобов'язати УПФУ у Біляївському районі поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи з 17 вересня 2015 року.

Позивач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, а також в якій просила стягнути з УПФУ у Біляївському районі на її користь судовий збір (а.с. 14).

Від Управління Пенсійного фонду у Біляївському районі Одеської області надійшло заперечення в якому було просили розглядати справу без присутності представника, а також просять у задоволенні позову відмовити з наступних підстав, що згідно ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII), тимчасово, у період з 1

січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни,

гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», пенсія призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (в редакції Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII), посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні позову треба відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області з 18.04.2014 року (а.с. 6).

З 01.04.2015 року позивач не отримує пенсію по інвалідності, зв'язку з чим вона звернулась до УПФУ у Біляївському районі з заявою про роз'яснення, на що отримала відповідь, що пенсія по інвалідності зв'язку з тим, що відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213 - VIII), у період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», пенсія призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана стаття Закону (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII) передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", ";Про державну службу", "Про прокуратуру", ";Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (в редакції Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII), посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

З аналізу зазначених норм, можна прийти до висновку, що вони розповсюджують свою дію на осіб, що працюють на посадах державної служби відповідно до зазначених законів.

Разом з тим, відповідно матеріалам справи, позивач працює на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, тобто є посадовою особою органів місцевого самоврядування (а.с. 8).

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулюються Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III .

Так, згідно ч. 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування, в редакції Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII, (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Тобто, вказаною статтею чітко встановлено, що пенсія призначена особам, що працюють в органах місцевого самоврядування у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року не виплачувалась, та дія даної статті продовжена згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII.

Отже відповідач з 01 квітня 2015 року припинив виплату позивачу пенсії по інвалідності на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" правомірно.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що положення статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", не визнані неконституційною, а позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, відповідач тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_1 керуючись чинною нормою законодавства, а тому діяв в межах чинного законодавства, внаслідок чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії за вказаний період та як наслідок задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст.ст. 2, 3, 9, 11, 86, 158-163 КАС України, суд

П О С ТА Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови було виготовлено 23.05.2016 року

Суддя: