Справа № 820/2075/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 травня 2016 р. № 820/2075/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

При секретарі Кікоян Г.О.

За участі:

Представників позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС», звернувся до суду з позовом до Головного Управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення № від 23.03.2016 року, яким підприємству донараховано податок на прибуток в розмірі 103775,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 25943,75 грн.

Позивач не погоджується з винесеним податковим повідомленням - рішенням та вважає, що воно є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати його в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесене податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Матеріали справи свідчать, що позивач, ТОВ «ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС» перебуває на обліку в Індустріальній ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області з 24.11.2011 року за № 95.

Також судом встановлено, що працівниками відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ТОВ «ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС», завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну на суму 700 946 грн., в т.ч.: за II квартал 2012 року на суму 30500 грн.; за III квартал 2012 року на суму 46000 грн.; за IV квартал 2012 року на суму 61456 грн.; за 2013 рік на суму 243820 грн.; за 2014 рік на суму 319170 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті на загальну суму 132 746,00 грн., в т.ч.: за II квартал 2012 року на суму 6 405 грн.; за III кварталі 2012 року на суму 9 660 грн.; за IV квартал 2012 року на суму 12 906 грн.; за 2013 рік на суму 46 325 грн.; за 2014 рік на суму 57 450 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2016 року, яким підприємству донараховано податок на прибуток в розмірі 103775,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 25943,75 грн.

Підставою для винесення податкового повідомлення рішення послугував той факт, що в ході проведення перевірки не можливо було підтвердити виконання послуг ФО-П ОСОБА_3 та ФО-П ОСОБА_4, з якими позивач мав господарські взаємовідносини, по виконанню функцій оператора систем комерційного обліку електричної енергії на користь ТОВ «Енергосервіс Плюс».

Дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено, що дійсно, відповідно до Договору №1 п про надання послуг від 04.05.2012 року, ТОВ «ЕНЕРГОСЕРВІС ГІЛЮС», у перевіряємому період: мало взаємовідносини з ФО-П ОСОБА_3, іпн НОМЕР_1 та відповідно до Договору №2/п про надання послуг від 04.05.2012 року з ФО-П ОСОБА_4, іпн НОМЕР_2, предметом яких є зчитування, формування та передача всіх необхідних замовнику форм погодинного обсягу споживання та купівлі електричної енергії по споживачах замовника всім зацікавленим сторонам.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 ДОГОВОРУ Замовник доручає та зобов'язується оплатити, а Виконавець зобов'язується на умовах та у строки. - встановлені цим Договором, надати послугу Замовнику з виконання функцій оператора систем комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 ДОГОВОРУ під функціями оператора систем комерційного обліку електричної енергії за цим Договором слід розуміти: Ідентифікація, зчитування за допомогою технічного та програмного забезпечення Замовника первинних даних обліку та інших даних з первинної бази даних (ПБД) багатофункціональних електронних лічильників електроенергії і зберігання зчитаних даних в ПБД, а також збирання, зберігання, формування та передавання зацікавленим сторонам (ПАТ «Сумиобленерго», Замовник, ДП «Енергоринок», Держепергонагляд та споживачі Замовника) даних комерційного обліку електроенергії по споживачах замовника в Сумській області (перелік споживачів з зазначенням точок обліку та всіх необхідних технічних характеристик систем та приладів обліку узгоджується Додатком 1 до цього Договору).

На виконання умов договору про надання послуг ФО-П ОСОБА_3 та ФО-П ОСОБА_4 надано ТОВ «Енергосервіс плюс» надано наступні документи: договори про надання послуг, додаткові угоди до вказаних договорів, якими були змінені пункти 1.2.1 Договорів, а саме: предмет договору визначений як ідентифікація, зчитування за допомогою технічного та програмного забезпечення первинних даних обліку та інших даних з первинної бази даних (ПБД) багатофункціональних електронних лічильників електроенергії і зберігання зчитаних даних в ПБД, а також збирання, зберігання, формування та передавання зацікавленим сторонам. Таким чином, в період протягом якого Відповідачем встановлені порушення податкового законодавства договори передбачали надання послуг за допомогою будь-якого програмного забезпечення, а не тільки програмного забезпечення переданого Замовником.

Також, надані акти приймання-передачі послуг, додатки до актів приймання передачі послуг, платіжні доручення про сплату коштів за надані послуги.

Судом також встановлено, що дані операції на підставі вказаних первинних документів належним чином відображені в обліку ТОП «ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС», що знайшло своє підтвердження в акті перевірки.

Суд зазначає, що послуги щодо збирання, зберігання, формування та передавання даних є необхідними для ведення власної господарської діяльності оскільки вартість електроенергії, яка закуповується у ДП «Енергоринок» формується за погодинними тарифами. Собівартість електроенергії, що закуповується для кожного споживача формується по прямій залежності від погодинного споживання електроенергії кожним споживачем окремо. Розрахунок поточної погодинної собівартості за кожну добу та наростаючим підсумком за місяць є необхідним для формування економічно обґрунтованої договірної величини дисконту для кожного споживача (дотримання зі сторони постачальника дисконту, який зазначений в договорі або ініціювання його зміни). По деяких споживачах величина дисконту за договором взагалі залежить від їх погодинного споживання (копія додатку до договору зі споживачем ТОВ «Фоліо плюс» додається). Формування ціни за зазначеним договором можливе лише за наявності погодинного споживання споживача за всі дні розрахункового періоду.

Тобто висновок Відповідача щодо надання вищенаведених послуг електропередавальними організаціями ПАТ «Сумиобленерго» та АК «Харківобленерго» відповідно до укладених договорів на передачу електричної енергії суперечить Постановам НКРЕ України від 20.12.2012 р. № 1666 та від 19.12.2013 р. №1675, якою визначений перелік інформаційних послуг, що надаються за такими договорами. Послуги, що надавались ФО-П ОСОБА_3 та ФО-П ОСОБА_4 до зазначеного переліку не входять.

Суд вказує, що відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 138 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 135.2 ст. 135 ПК України).

Інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Матеріалами справи встановлено, що первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, які надані ним в підтвердження визначення доходів та формування валових витрат, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Доказів зворотнього судовим розглядом справи не встановлено.

Відповідно до п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат: суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Для платників податку, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, до складу витрат входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів, робіт, послуг, вартість яких належить до витрат такого платника податку.

У разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення вищевказаного податкового повідомлення рішення.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.03.2016 року №.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (код 39599198) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПЛЮС" (код 37874376) сплачений судовий збір в сумі 1945 (одну тисячу дев'ятсот сорок п'ять) грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 27 травня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко