Справа № 817/1886/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/56026/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Маслія В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (надалі - позивач, Управління) звернулось до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області, в якому просило скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18 червня 2014 року № 32/04-10/32.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Управління є замовником будівництва лінії електропостачання багатоповерхової житлової забудови на розі вул. Чорновола та С. Бандери в м. Рівне. Позивачем подано до Інспекції декларацію про початок будівельних робіт, в якій визначено код об'єкта будівництва згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 на рівні підкласу 2214.1 "Магістральні лінії електропередачі кабельні - КЛЕП високої напруги". Однак, під час позапланової перевірки дотримання суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на даному об'єкті будівництва відповідачем виявлено, що позивач здійснює будівництво трансформаторної підстанції, яка на думку Інспекції, повинна відноситись до підкласу 2214.3 "Трансформаторні станції та підстанції магістральних ліній електропередачі" згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000. З огляду на це, Управління визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом . 4 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР, про що прийнято оскаржуване рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати, прийнявши нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 5 червня 2014 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання Управлінням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - "Будівництво лінії електропостачання багатоповерхової житлової забудови на розі вул. Чорновола та С. Бандери в м. Рівне".

5 червня 2014 року за результатами перевірки відповідачем складено акт, на висновки якого суб'єктом містобудування подано заперечення.

6 червня 2014 року відповідачем складено протокол про порушення суб'єктом містобудування вимог пункту 2 частини першої статі 34, частин першої - другої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пунктів другого, шістнадцятого Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, яке полягало у виконанні будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.

18 червня 2014 року Інспекцією винесено постанову № 243-ПО, якою начальника Управління Кушніра С.О. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною восьмою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф. Дана постанова оскаржена до суду.

Також 18 червня 2014 року за наслідками розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності Інспекцією винесено постанову №32/04-10/32, якою Управління визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 109620,00 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, Управління звернулось до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки Управління правомірно зазначило підклас об'єкту на рівні 2224.1 «Місцеві електросилові мережі», враховуючи, що цільовим призначенням даного об'єкта є не окреме будівництво трансформаторної підстанції, а будівництво лінії електропередач, частиною якої є трансформаторна підстанція.

Колегія суддів погоджується із вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038-VI; в редакції від 27 березня 2014 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин).

З матеріалів справи вбачається, що Інспекція виявила під час перевірки порушення Управлінням вимог пункту 2 частини першої статті 34 та частин першої, другої статті 36 Закону № 3038-VI.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Отже, законодавцем передбачено подання декларації про початок будівельних робіт щодо відповідного об'єкту.

З оскарженої постанови вбачається, що Управління було притягнуто до відповідальності за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації (пункт 4 частини другої статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»; надалі - Закон № 208/94-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи 27 січня 2014 року Інспекцією зареєстровано за №РВ86 декларацію про початок будівельних робіт з будівництва лінії електропостачання багатоповерхової житлової забудови на розі вул. Чорновола та С. Бандери в м. Рівне, подану замовником - Управлінням.

У даній декларації замовником будівництва визначено код об'єкта будівництва згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 на рівні підкласу 2214.1.

Даний підклас включає в себе «Магістральні лінії електропередачі кабельні - КЛЕП високої напруги».

В акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 5 червня 2014 року та у оскаржуваній відповідачем вказано, що фактично суб'єктом містобудування окрім будівництва лінії електропередач здійснювалися також незадекларовані будівельні роботи з будівництва трансформаторної підстанції, яка повинна окремо класифікуватися згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 на рівні підкласу 2214.3 «Трансформаторні станції та підстанції магістральних ліній електропередачі».

Проте, форма декларації про початок будівельних робіт, визначена у додатку №2 до Порядку виконання будівельних робіт, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, не містить жодних вимог щодо деталізації суб'єктом містобудування коду об'єкта будівництва на рівні підкласу або класу, які визначені у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000.

Також з матеріалів справи вбачається, що проектна документація на об'єкт будівництва "Будівництво лінії електропостачання багатоповерхової житлової забудови на розі вул. Чорновола та С.Бандери в м. Рівне" передбачає будівництво кабельної лінії 10 кВ 916 м., кабельної лінії 0,4 кВ 450 м., та трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ, призначенням якого є забезпечення електропостачання багатоповерхової житлової забудови на розі вул. Чорновола та С.Бандери в м. Рівне.

Як зазначено у вступі до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що затверджений та введений в дію Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року №507 (надалі - ДК 018-2000), він призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні з метою: виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію; проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва із даними Статистичної комісії Європейського Союзу та ООН; проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України; розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України.

ДК 018-2000 побудовано за ієрархічним методом класифікації з використанням послідовної системи кодування. Кожна позиція містить п'ятизначний цифровий код і назву відповідних класифікаційних угруповань. Загальна структура цифрового коду відповідає такій схемі: Х - розділ; ХХ - підрозділ; ХХХ - група; ХХХХ - клас; ХХХХХ - підклас.

Цифрові коди ДК 018-2000, що охоплюють класифікаційні угруповання "розділ - клас", повністю відповідають Класифікації типів споруд Статистичної комісії Європейського Союзу, їх гармонізація дає змогу використовувати національні статистичні дані для зіставлення із статистичними даними Статистичної комісії Європейського Союзу без перехідних таблиць.

На рівні класифікаційного угруповання "підклас" забезпечується деталізація класифікаційних угруповань з урахуванням вимог національної економіки та статистики.

Підкласи 2214.1 "Магістральні лінії електропередачі кабельні - КЛЕП високої напруги", 2214.3 "Трансформаторні станції та підстанції магістральних ліній електропередачі" включаються до класу 2214 "Магістральні лінії електропередачі", групи 221 "Магістральні трубопроводи, комунікації та лінії електропередачі", підрозділу 22 "Трубопроводи, комунікації та лінії електропередач", розділу "Інженерні споруди".

Відповідно до вступу до ДК 018-2000, об'єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Інженерні споруди - це об'ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо.

До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди тощо.

Згідно з ДК 018-2000, одиницею класифікації в класифікаторі є в основному окрема будівля чи інженерна споруда (будинок, дорога, трубопровід тощо).

При цьому, інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об'єкта.

Також необхідно вказати, що Інспекція у своїй касаційній скарзі погоджується, що будівництво лінії електропередач та трансформаторної підстанції є одним об'єктом.

Отже, враховуючи, що законодавцем передбачено обов'язок замовника подання декларації про початок будівельних робіт стосовно об'єкта будівництва, Управління, визначаючи підклас об'єкту будівництва при заповненні декларації про початок будівельних робіт, правомірно орієнтувалось саме на цільове призначення даного об'єкту.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім того, правомірність віднесення Управлінням даного об'єкту до підкласу 2214.1 «Магістральні лінії електропередачі кабельні-КЛЕП високої напруги» згідно з ДК 018-2000 встановлена постановою Рівненського міського суду від 29 липня 2014 року у справі № 569/10141/14-а (набрала законної сили) при перегляді постанови про притягнення до адміністративної відповідальності начальника Управління.

Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку, що Інспекцією було неправомірно притягнуто Управління до відповідальності та накладення на нього штрафу за правопорушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді