Справа № 805/16/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року справа №805/16/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В. за участі секретаря судового засідання Борисова А.А., представника позивача за довіреністю ОСОБА_2, представника відповідача за довіреністю Маковецької Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 р. у справі № 805/16/16-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (далі - відповідач-1), Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач-2),Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області (далі - відповідач-3), лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці (далі - відповідач-4), в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ № 249 о/с від 05 листопада 2015 року, виданий головою комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці - заступником начальника Управління полковником міліції С.Л. Арошкевич в частині звільнення інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Красний Лиман МВС України на Донецькій залізниці у званні старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України працевлаштувати ОСОБА_4 на посаду у відповідних органах міністерства або Національну поліцію України; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3524,16 грн. (а.с.3-14, 19-32).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року відмовлено в задоволені позову (а.с.176-179).

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи і сформований внаслідок неповного з'ясування обставини справи (а.с.200-208).

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що позивач проходила службу на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Красний Лиман МВС України на Донецькій залізниці у званні старшого лейтенанта міліції. Позивачу було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05 травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Наказом від 05 листопада 2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил через скорочення штатів. При цьому, судом не було прийнято до уваги посилання на гарантії, передбачені частиною 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, щодо заборони звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років. Суд фактично стверджує про відсутність у позивача таких прав. Судом не було здійснено будь кого аналізу діючого законодавства та посилання на нього, не досліджено питання ліквідації Міністерства внутрішніх справ України. Позивач зазначає, що з аналізу розділу ІІІ Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Міністерство внутрішніх справ України не ліквідується, як юридична особа, проте зменшується повноваження,частину яких делеговано центральному органу управління поліції, тобто міліція фактично реорганізується шляхом перетворення в поліцію. Також, на думку позивача, були порушені норми ст. 49-2 КЗпП України, якими встановлено обов'язок роботодавця персонально попереджати працівника про майбутнє звільнення не пізніше ніж за 2 місяці. Крім того, вважає що положення пунктів 8, 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII не відповідають Конституції України. Судом в порушення статті 244-2 КАС України не враховано висновків Верховного суду України викладених в постанові пленуму № 9 вiд 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». На підставі викладеного, вважає відсутність підстави для звільнення згідно до наказу № 249 о/с від 05 листопада 2015року.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Представник відповідачів-1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з мотивів її безпідставності та відповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, та дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права.

Представники інших сторін та позивач у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_4, проходила службу в органах внутрішніх справ, прийнята на службу на підставі наказу від 30 червня 2011 року № 219 о/с, у період з 30.06.2011 року по 09.10.2013 року на посаді слідчого відділення лінійного відділення на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці, з 09.10.2013 року по 06.11.2015 року на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці у звані старшого лейтенанта міліції (а.с.113, 115).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Новоселівської селищної ради Краснолиманського району Донецької області 27 березня 2014 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.111).

Відповідно до пункту 2 наказу (витяг) Управління МВС України на Донецькій залізниці від 29 квітня 2014 року № 135 о/с «По особовому складу», лейтенанту міліції ОСОБА_4 (М-147111), інспектору слідчого відділення лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС на Донецькій залізниці була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 05 травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Підстави: рапорт ОСОБА_4 від 11 квітня 2014 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.114, 144).

Відповідно до попередження Управління МВС України на Донецькій залізниці від 19 липня 2015 року № 5/2241, позивача у зв'язку із ліквідацією Управління МВС України на Донецькій залізниці на підставі наказу № 659 та відповідно до наказів МВС України від 14.04.2015 року № 431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ», від 22.06.2015 року № 741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» попереджено відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України або пунктів 63 «з», 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114. Позивач з попереджанням ознайомлений 21 липня 2015 року (а.с.149)

Відповідно до листів Управління МВС України на Донецькій залізниці від 26 серпня 2015 року № 5/3004 та від 25 вересня 2015 року № 5/3869, позивач була ознайомлена з нормами законів про майбутнє звільнення працівників через скорочення штатів та з відповідними пропозиціями щодо подальшого працевлаштування, неодноразово їй було запропоновано звернутись до керівництва ГУ МВС України в областях з метою подальшого працевлаштування або звернутись до центру зайнятості. Також, ознайомлено з відомостями щодо наявності вакансій в Маріупольському міському центрі зайнятості, з доказами його надсилання позивачу (а.с.146, 147, 152).

Згідно наказу (витяг) Управління МВС України на Донецькій залізниці від 05 листопада 2015 року № 249 о/с «По особовому складу», відповідно до Положення № 114, наказу МВС України від 08 червня 2015 року № 659 «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці» (із змінами) (далі - Наказ № 659), пункту 10 розділу ХІ Закону № 580-VIII, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 (М-147111), інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці, 06 листопада 2015 року. Підставі: наказ № 659, пункту 10 розділу ХІ Закону № 580-VIII та ознайомлення від 21 липня 2015 року. (а.с. 112, 145)

Управління МВС України на Донецькій залізниці листом від 06.11.2015 року № 5/4795 повідомило позивача, що наказом Управління МВС України на Донецькій залізниці від 05 листопада 2015 року № 249 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114, 06 листопада 2015 року, а тому позивачу необхідно прибути для здачі службового посвідчення та жетону з особистим номером, отримання трудової книжки та подати декларацію за 2015 рік (а.с.109).

06 листопада 2015 року позивач отримав копію витягу наказу про звільнення та трудову книжку, що підтверджується розпискою від 06.11.2015 року (а.с.150)

Позивач, вважаючи зазначений наказ про звільнення протиправними, не погоджуючись зі звільненням, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідачів під час прийняття спірного наказу.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають при звільненні публічного службовця, регулюються спеціальним законодавством, у даному випадку Законом України «Про Національну поліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 57 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право знати свої права і обов'язки.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України, закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Дане положення закріплено і статті 4 Указу Президента України від 10.06.1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» (з наступними змінами).

02 липня 2015 року Верховною радою України прийнято Закон № 580-VІІІ, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України. За пунктом 1 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Вказаний Закон в офіційному виданні «Голос України» №141-142 опубліковано 06 серпня 2015 року, тобто Закон № 580-VIII набрав чинності з 07 листопада 2015 року.

При цьому, відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про міліцію»; постанова Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію».

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 червня 2015 року № 659 «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці» (зі змінами), прийнятим на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ» від 12 лютого 2015 року № 193-VIII, ліквідовано органи внутрішніх справ на транспорті, до складу яких віднесено також і управління на залізницях. Вказаним наказом не визначено правонаступника Управління.

Наказом МВС України від 22.06.2015 року № 741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» (із змінами) скорочені всі посади Управління МВС України на Донецькій залізниці.

Колегія суддів зазначає, що поняття повної ліквідації законодавство не визначає, однак ліквідацію юридичної особи з припиненням усіх прав і обов'язків юридичної особи фактично є повною ліквідацією.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці знаходиться в стані припинення.

Колегія суддів зазначає, що на теперішній час не існує рішення, яким визначено установу - правонаступника відповідача-1, або факту проведення реорганізації, яка передбачає наявність особи, якій передано права та обов'язки установи, що ліквідується.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що наказом № 659 Управління МВС України на Донецькій залізниці фактично повністю ліквідується, а не знаходиться в ставні реорганізації, оскільки Національна поліція України, фактично є новоутвореним центральним органом виконавчої влади, який має інші прав і обов'язків, та передбачає інший порядок прийняття та проходження служби.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VІІІ, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VІІІ, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних засадах у поліції і якому присвоєне спеціальне звання поліції.

На підставі частини 1 статті 48 вказаного Закону, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до статті 47 Закону № 580-VІІІ, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Згідно пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, за вказаною нормою з 07 серпня 2015 року всі працівники міліції вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За пунктом 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Тобто, прийняття на службу без проходження конкурсу можливе тільки за письмовою заявою особи.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Тобто, з 07 серпня 2015 року у відповідності до вимог пунктів 8-10 Закону № 580-VIII, працівники міліції вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів та, якщо виявили бажання працювати в поліції, повинні дотриматись процедури прийняття на службу до Національної поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом № 580-VIII, та до 07 листопада 2015 року можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, працівники міліції, які не виявив бажання проходити службу в поліції, шляхом подання відповідної заяви звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

При цьому, за пунктом 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ передбачено, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Таким чином, вказаними нормами передбачено інший порядок звільнення ніж нормами трудового законодавства.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 580-VІІІ, яким встановлено зокрема підстави та умови звільнення працівників МВС під час ліквідації окремих підрозділів установи, є спеціальними нормами, які встановлюють інший порядок звільнення та прийняття на посаду осіб ніж норми трудового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що Кодекс законів про працю України не регулює порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та процедуру звільнення з ОВС через скорочення штату, у зв'язку зі створенням нового органу - Національної поліції України, оскільки для такого випадку передбачене спеціальне законодавство, яким у даних правовідносинах є Закон № 580-VІІІ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Таким чином, спеціальним законом, який в даному випадку є Закон № 580-VІІІ, не передбачено застосування норм трудового законодавства, а визначено інший порядок звільненні у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, то особа може бути звільнена виключно з підстав, передбачених цими законами.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки (пункт 1 Положення № 114).

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи, позивача не тільки було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади з додержанням вимог статті 49-2 КЗпП України, а саме більш ніж за 2 місяці, але й запропоновано звернутись з відповідною заявою про бажання проходити службу в поліції, з метою подальшого її працевлаштування.

Як вбачається з довідки ВДЗ ГУНП в Донецькій області від 31.03.2016 року, звернення ОСОБА_4 щодо прийняття на службу до ГУ Національної поліції в Донецькій області за обліками відділу документального забезпечення ГУНП в Донецькій області не значаться (а.с.148). Тобто, позивач після отримання попередження про майбутнє звільнення із займаної посади, не виявив бажання проходити службу в поліції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що дії відповідача підчас прийняття спірного наказу про звільнення відповідають вимогам чинного законодавства.

Стосовно посилання позивача на положення статті 184 Кодексу законів про працю України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Пункт 19 постанови Пленум Верховного Суду «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз'яснює що: при ліквідації підприємства правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватися і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно створюється нове підприємство. У цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на новоствореному підприємстві, якщо він не був переведений туди у встановленому порядку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9, звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років провадиться з обов'язковим працевлаштуванням. Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров'я).

Як зазначалось, Управління МВС України на Донецькій залізниці було ліквідовано без правонаступника, відповідачем пропонувалась позивачу інша робота, тобто, відповідачем-1 було виконано вимоги щодо забезпечення працевлаштування позивача у межах своїх повноважень, але позивач відмовився від запропонованої роботи.

Крім того, як зазначалось за пунктом 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ перебування працівників міліції у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону. Отже, перебування позивача у відпустці не перешкоджає його звільненню з визначених Законом № 580-VІІІ підстав.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний наказ про звільнення позивача є таким, що прийнятий відповідачем на підставі, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, а отже позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування даного наказу, тому вимоги апелянта в цій частині також не підлягають задоволенню, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що звільнення позивача зі служби в міліції не виключає його права на загальних підставах пройти необхідну процедуру та порядок для зарахування на службу до новоствореного органу - Національної поліції України.

Колегія суддів зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі з урахуванням досліджених матеріалів справи, не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 р. у справі № 805/16/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 р. у справі № 805/16/16-а залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 26 травня 2016 року.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська