Справа № 732/567/16-а
Суддя: Лиманська М. В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 732/567/16-а
провадження № 2-а/732/20/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Лиманської М.В, з участю секретаря - Дударенко Ю.П., представника позивача - адвоката Пігенка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городня справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Пігенко І.В., діючи на підставі договору про надання правової допомоги від 10.02.2016 року, звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку розміру пенсії за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та зобов'язати Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла станом на 10.09.2012 року), у розмірі 80% від місячного заробітку, зазначеному у довідці, виданою прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-105, без обмеження її максимального розміру, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року, а також стягнути на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді від 15.04.2016 року відкрито скорочене провадження у справі і запропоновано відповідачу в десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати через канцелярію суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

27.04.2016 року відповідачем надано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що на даний час законодавством не передбачений порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури.

Ухвалою судді від 27.04.2016 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, заявлених в позові. Просив також вирішити питання судових витрат, надав суду квитанцію про сплату позивачем послуг адвоката в сумі 5512,0 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданих суду письмових запереченнях просив справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали даної справи та пенсійної справи позивача №125098, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 10.09.2012 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на момент 10.09.2012 року, в розмірі 80 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

22.03.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районіз письмовою заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати працюючих працівників прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». При цьому, позивачем було надано довідку про заробітну плату від 03.02.2016 року № 18-105, яка видана прокуратурою Чернігівської області.

Рішенням №07/05//Г-2 від 23.03.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районівідмовило позивачу в перерахунку пенсії через відсутність законних підстав, пославшись на чинну редакцію Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, яка діяла на час звернення позивача за перерахунком, та відсутність на даний час визначеного Кабінетом Міністрів України правового механізму перерахунку пенсії працівників прокуратури.

Під час судового розгляду судом встановлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 „Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з Додатком 1. У зв'язку з цим Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області було реорганізовано в Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, дата реєстрації юридичної особи - 29.03.2016 року. Отже відповідач є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі, рішення якого є предметом оскарження.

Дані обставини підтверджуються дослідженими судом рішенням №07/05//Г-2 від 23.03.2016 року, матеріалами пенсійної справи, витягом з реєстру юридичних осіб.

Вирішуючи питання про застосування правової норми для перерахунку пенсії позивача, суд дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури мають застосовуватися норми, що визначають правила перерахунку пенсії, які діяли на момент призначення пенсії.

Станом на момент виходу позивача на пенсію умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих було визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначалася в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включалися всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшувалася на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювали частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

14 жовтня 2014 року був ухвалений новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

За правилами частини 20 статті 86 чинного Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок Кабінетом Міністрів України на момент звернення позивача з заявою про перерахунок і на момент розгляду справи не визначений.

Вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

В Постанові від 06.10.2015 року (справа № 21-2432а15 ) Верховний Суд України зазначив, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен провести перерахунок раніше призначеної позивачеві пенсії у розмірі 80 відсотків від суми місячного чинного заробітку і при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою № 18-105 від 03.02.2016.

Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позов задовольняється, а згідно доданої до позову квитанції позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., ця сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 5512,0 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01.10.1999 (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, суду було надано копію договору про надання правової допомоги №б/н від 10.02.2016 року, ордер та розрахунок про надання послуг.

З дослідженого судом розрахунку вбачається, що позивачу надано правову допомогу по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ПВУ у Деснянському районі м.Чернігова, а саме: проаналізовано законодавство, сформовано адміністративний позов, судове представництво. (а.с.23)

Враховуючи те, що наданий представником позивача розрахунок затрат часу та вартості виконаних робіт не містить даних про надання послуг в межах адміністративного позову ОСОБА_2 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, цей розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги при розгляді даної справи.

Крім того, в наданому представником позивача договорі 10.02.2016 року не визначена договірна плата за послуги. Вказаний договір не містить і порядку внесення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо), розрахунку погодинної вартості правової допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ув'язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про узгоджену сторонами вартість надання послуг адвокатом, оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги та які відповідають встановленим вимогам, відсутні підстави для стягнення вказаних витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 71,158,160 -163,167,186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду Українищодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру його пенсії за вислугою років у зв'язку із підвищенням заробітної плати.

Зобов'язати Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду Україниздійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, у звязку із підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на 10.09.2012 року,у розмірі 80% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Чернігівської області№ 18-105 від 03.02.2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження її максимального розміру, виданої згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Городянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В. Лиманська