Справа № 428/2620/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скочій Г.Д.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року справа №428/2620/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2016 р. у справі № 428/2620/16-а (головуючий І інстанції Скочій Г.Д.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просив, визнати неправомірними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припинені нарахування та виплати пенсії за віком, призначеної та виплачуваної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України, створених із страхових внесків з 01.06.2015 року, зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та відновити з 01.06.2015 року виплату призначеної 26.12.2010 року на термін довічно пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV (а.с.2-5).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав неправомірними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної та виплачуваної відповідно до Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України, створених зі страхових внесків, з 01.04.2015 року, зобов'язав УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та відновити виплату ОСОБА_2 призначеної пенсії з 26.12.2010 року за віком на підставі Закону № 1058-IV, з 01 червня 2015 року (а.с.29-30).

Відповідач, не погодившись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.33-34).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки, позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за спеціальним законом, а саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів», виплата пенсії позивачу підлягає зупиненню. Також, апелянтом зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закону № 911-VIII) внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Крім того, апелянт посилається на порушення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_2 працює на посаді судді Апеляційного суду Луганської області.

25.12.2010 року позивачу призначена та виплачувалась пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

23 грудня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про взяття його на облік як пенсіонера, який отримує пенсію за віком (а.с.24).

Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області розпорядженням від 16.02.2016 року № 81015, позивача взято на облік відповідача. Крім того, з розпорядження вбачається, що позивач з 27.12.2010 рокує працюючим пенсіонером та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.

З 01 квітня 2015 року позивачу, як особі яка працює на посаді яка дає право на призначення пенсії за спеціальним законом, припинена виплата раніше призначеної за Законом № 1058-IV пенсії, у зв'язку із внесенням змін до статті 47 цього Закону згідно із Законом № 213-VIII.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про відновлення нарахування та виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року. Заява обґрунтована тим, що в силу п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII з 01.06.2015 року посада на якій він працює, не дає права на призначення пенсії за спеціальним законом, а тому встановлені з 01.04.2015 року обмеження щодо виплати раніше призначеної пенсії за віком не застосовуються до нього з 01.06.2015 року (а.с.6).

Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області листом від 24 лютого 2016 року № 23/Б-4, відмовило позивачу в поновленні виплати пенсії, в обґрунтуванні зазначено, що з 01.04.2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Законом № 911-VIII внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Оскільки, позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за спеціальним законом, виплату пенсії припинено (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку що з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом, у зв'язку з чим передбачені статтею 47 Закону № 1058-IV підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанцій, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон № 1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, Закон № 1058-IV є спеціальним законом, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, у редакції на час виникнення спірних правовідносин із змінами внесеними Законом № 213-VIII, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналізуючи зазначені норми, колегія суддів зазначає, що з 1 квітня 2015 року не виплачується пенсія особі, якій призначено пенсію відповідно до Закону № 1058-IV, якщо вона, станом на 01 квітня 2015 року, працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом.

Крім того, Законом № 911-VIII абзаци 2 та 3 частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Як зазначалось вище, позивач станом на 01.04.2015 року та по теперішній час працює на посаді судді Апеляційного суду Луганської області, що дає право на призначення пенсії за спеціальним законом, а отже, позивач відноситься до переліку осіб, які визначені абзацом 2 частини 2 статті 47 Закону № 1058-IV.

Таким чином, відповідач, припинивши позивачу з 01.04.2015 року виплату пенсії, діяв відповідно до вимог законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що умовою для призупинення виплати пенсії позивачу є перебування її на посаді судді та наявність права на отримання пенсійного забезпечення.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.01.2016 по справі № 233/3637/15-а, від 19.02.2016 року по справі № 334/5993/15-а, від 11 березня 2016 року по справі № 308/8620/15-а, від 05 квітня 2016 року по справі № 577/3755/15-а, від 20 квітня 2016 року по справі № 283/2367/15-а, від 27 квітня 2016 року по справі № 375/1642/15-а.

Стосовно посилання суду першої інстанції на пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII, що позивач, починаючи з 1 червня 2015 року втратив право на призначення довічного грошового утримання за правилами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідності до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача права на одержання спірної пенсії, необхідно виходити з положень спеціального законодавства, якими у даному випадку є стаття 47 Закону № 1058-IV, а не пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII.

Крім того, пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII не містить будь-яких вимог щодо поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, а єдиною підставою для поновлення виплати пенсій, згідно статті 47 Закону № 1058-IV, є звільнення особи з роботи на посадах, передбачених у абзаці 2 частини 2 статті 47 Закону № 1058-IV.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, щодо наявності у позивача права на виплату їй спірної пенсії, з огляду на втрату чинності з 1 червня 2015 року статей стосовно пенсійного забезпечення у порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом є помилковим.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2016 р. у справі № 428/2620/16-а задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2016 р. у справі № 428/2620/16-а скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припинені нарахування та виплати пенсії за віком, призначеної та виплачуваної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України, створених із страхових внесків з 01.06.2015 року, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та відновити з 01.06.2015 року виплату призначеної 26.12.2010 року на термін довічно пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська