Справа № 816/4811/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р.Справа № 816/4811/15

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/4811/15

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання незаконною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області щодо непредставлення ОСОБА_1 до нагородження відзнакою - медаллю "20 років сумлінної служби";

- визнати незаконною бездіяльність МВС України щодо ненагородження ОСОБА_1 відзнакою - медаллю "20 років сумлінної служби";

- стягнути з УМВС України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 2500,00 гривень моральної шкоди;

- стягнути з МВС України на користь ОСОБА_1 2500,00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що незважаючи на вислугу років, позитивні висновки за результатами служби, чергове звання, відповідач-2 не подав до МВС України списку з включенням позивача як претендента для нагородження відзнакою - медаллю "20 років сумлінної служби".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року у справі № 816/4811/15 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання незаконною бездіяльності та стягнення моральної шкоди.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, із записів трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 у період з 14 березня 1989 року по 30 грудня 2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

15 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подав рапорт Міністру внутрішніх справ України про звільнення з органів внутрішніх справ України за віком у відставку з 30 грудня 2013 року (а.с.7-10), у якому, зокрема просив надати йому з нагоди Дня міліції України відзнаку - медаль МВС України "за сумлінну службу" І ступеня.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до МВС України щодо надання йому відзнаки - медалі "20 років сумлінної служби", однак, у відповідях на звернення МВС України повідомляло про відсутність підстав для нагородження його вказаною відзнакою.

Позивач не погодився із бездіяльністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області щодо непредставлення до нагородження відзнакою - медаллю "20 років сумлінної служби", у зв'язку із чим оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суд не вправі втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень, перебираючи на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручаючись при цьому у внутрішньо - організаційну специфіку роботи останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Порядок присвоєння медалі "20 років сумлінної служби" врегульовано Положенням про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 18.01.2013 № 38 (надалі - Положення).

Пунктом 1.2 Положення передбачено, що однією з відомчих заохочувальних відзнак МВС України є медаль "20 років сумлінної служби".

Згідно з пунктом 1.10 Положення медалями "10 років сумлінної служби", "15 років сумлінної служби", "20 років сумлінної служби" нагороджуються особи начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовці внутрішніх військ МВС України, які сумлінно ставляться до виконання службових обов'язків і станом на 20 грудня поточного року мають вислугу (у календарному обчисленні): 10 років - медаллю "10 років сумлінної служби"; 15 років - медаллю "15 років сумлінної служби"; 20 років - медаллю "20 років сумлінної служби".

Нагородження відзнакою здійснюється з нагоди Дня міліції.

До нагородження відзнакою представляються особи, які позитивно характеризуються і сумлінно виконують службові обов'язки.

Відповідно до пункту 1.14 Положення гранична кількість відзначених медаллю "20 років сумлінної служби" протягом календарного року не може перевищувати 10 тисяч осіб.

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що висунення на відзнаку здійснюється в органі або підрозділі внутрішніх справ, де проходять службу (працюють) особи, які пропонуються для заохочення.

Згідно з пунктом 2.2 Положення стосовно особи, яка висувається на нагородження, складається нагородний лист та біографічна довідка.

За підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 Положення у нагородному листі зазначається стосовно осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України - відомості про особисту участь особи в розкритті тяжких, групових та інших злочинів, у звільненні заручників та знешкодженні злочинців, в охороні громадського порядку, про сміливі та рішучі дії при затриманні правопорушників, членів злочинних угруповань, кількість завершених кримінальних проваджень, які були відкриті за особливо тяжкими і резонансними злочинами, інші результати службової діяльності, досягнення яких є підставою для нагородження.

Отже, кількість відзначених медаллю "20 років сумлінної служби" протягом календарного року обмежена, при цьому, особа, яка висувається на нагородження, має позитивно характеризуватися і сумлінно виконують службові обов'язки, тобто мати певні позитивні досягнення у несенні служби.

Згідно з пунктом 2.5 Положення нагородні матеріали надсилаються до МВС України, погоджуються в зацікавлених структурних підрозділах та виносяться на розгляд Нагородної комісії Міністерства, яка приймає остаточне рішення про нагородження кандидата.

Листами від 10 листопада 2013 року № 18/7ЦА-П-1339, від 06 квітня 2015 року №18/7ЦА-П-378-379 Департаментом внутрішньої безпеки Міністерства внутрішніх справ України повідомлено ОСОБА_1 про те, що у матеріали щодо заохочення відзнакою МВС України медаллю "20 років сумлінної служби" на розгляд Нагородної комісії не виносились у зв'язку з тим, що з 2008 року по день звільнення позивач не виконував жодних функцій, які зазначені у вищевказаному наказі.

Згідно зі змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

В силу ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд не вправі перебирати (вирішувати) на себе функції відповідачів до вчинення тих дій, які згідно із вказаним Положенням можуть здійснюватися лише за їх розсудом.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/4811/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2016 р.