Справа № 826/781/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 травня 2016 року м. Київ № 826/781/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., при секретарі Авраменко Л.С., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід головуючому судді в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_3
до відповідача Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві
третя особа проОСОБА_4, громадянка Ісламської Республіки Іран визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_4, про визнання протиправним дій та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог, яким визнано протиправними дії Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вчинення актового запису № 2271 від 06.10.2010, видачі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1. Скасовано рішення Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вчинення актового запису № 2271 від 06.10.2010.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправним дій та скасування рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

06.05.2016 через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Мазур А.С., у зв'язку з тим, що у позивача є сумнів у неупередженості судді, оскільки суддею не було встановлено особу третьої особи та, на думку позивача, висловлено правову позицію по справі.

У судовому засіданні представник позивача подану заяву підтримав, навівши ряд причин, які викликають у нього сумнів у неупередженості судді.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи проти задоволення вказаної заяви заперечив, вказавши на її необґрунтованість.

Статтею 27 КАС України встановлено перелік підстав для відводу судді, а саме:

- якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

- якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

- якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

- у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Як зазначив Верховний Суд України, пунктом 4 ч. 1 ст. 27 КАС України передбачено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова ВС України від 11.10.2006 р.).

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених ст. 28 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Водночас, для того, що б ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Представник позивача вважає, що суддя повинна була встановити особу третьої особи, однак суд наголошує на тому, що згідно ч. 1 ст. 127 КАС України суд встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників.

Суд зазначає, що у судовому засіданні 28.04.2016 особу, зокрема, представника третьої особи встановлено.

Разом з тим, представник позивача вказує на те, що суддею було допущено висловлювання про хибність правової позиції позивача, що унеможливило учаснику судового процесу реалізацію наданих йому процесуальних прав.

Що стосується вказаної думки представника позивача, суд зазначає, що вказане є припущенням заявника та наводить слідуюче.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь - який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно "Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки", яка ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1 - 3 статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як було зазначено судом, стаття 27 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він вцілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді Мазур А.С. при розгляді цієї адміністративної справи.

Враховуючи викладене, проаналізувавши подану заяву та викладені положення та обставини, зважаючи на те, що обґрунтованих підстав для відводу судді не вказано, підстави для задовлення заяви позивача відсутні.

За таких обставин, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.27-31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід судді Мазур А.С. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя А.С. Мазур