Справа № 804/12191/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., розглянувши в порядку скороченого провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 6037,89 грн., -
28 серпня 2015 року Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути кошти з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу в сумі 6037,89 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 293, 295 Податкового кодексу України тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не сплачує суму податкового боргу з єдиного податку в розмірі 1413,38 грн., та з єдиного соціального внеску в сумі 4624,51 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2015 року відкрито скорочене провадження у справі.
02.12.2015 року відповідачем було отримано поштове відправлення, що підтверджується повідомлення про вручення.
Станом на 24.12.2015 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду заперечення на адміністративний позов не надходили.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 291.2., п. 291.3, п. 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває на обліку в Східно-Дніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та працює на спрощеній системі оподаткування, шляхом сплати єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серія А № 738570 від 13.09.2013 року.
Відповідно до поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 230/483 від 13.09.2013 року відповідачем обрана ставка єдиного податку в розмірі 20% від розміру мінімальної заробітної плати та обрана 2 група.
Відповідно до п. 293.1, п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:
1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;
2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Законом "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII від 16.01.2014 року встановлена мінімальна заробітна плата з 01.01.2014 року в розмірі 1218,00 грн.
Таким чином, ставка єдиного податку встановлена на рівні 13% до розміру мінімальної заробітної плати, що складає 158,34 грн. на місяць.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України, у відповідача виникла заборгованість по сплаті єдиного податку на загальну суму 1438,38 грн.
Відповідно до п. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Згідно статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
При цьому, статтею 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.
Позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 762-04 від 22.05.2014 року, яка отримана відповідачем 31.05.2014 року.
Крім того, в результаті не сплати поточних зобов'язань по єдиному соціальному внеску у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4624,51 грн. за період I-IV кварталу 2014 року.
Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
В свою чергу, абзацом частиною четвертої статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
На виконання вимог положень Закону № 2464-VI, позивачем було винесено вимогу № Ф-450-04 від 30.10.2014 року, яка отримана відповідачем 17.12.2014 року.
Абзацом дев'ятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Абзацом десятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що у випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.
Доказів сплати вказаних сум відповідачем не надано.
На підставі п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 6037,89 грн. - задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) податковий борг в розмірі 6037,89 грн. (шість тисяч тридцять сім гривень 89 копійок).
Копію постанови направити всім сторонам по справі.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський