Справа № 552/358/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 р. Справа № 552/358/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Яковенка М.М.
Суддів: Лях О.П., Старосуд М.І.
секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.
за участю представника позивача Мочалов І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданніу приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2016 року по справі № 552/358/16-а за позовом ОСОБА_2 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві, Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду (з урахуванням змінених вимог), в якому просила зобов`язати Головне управління Національної гвардії України зарахувати до вислуги років ОСОБА_3 період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 16 червня по 17 листопада 2014 року, як військову службу за призовом під час мобілізації, оформити та подати документи для призначення пенсії до структурного підрозділу, який здійснює роботу з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України звільненим зі служби та членам їх сімей.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Полтави призначити дострокову пенсію за віком ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 11.02.2016 року до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено Головне управління Національної гвардії України, Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м.Полтаві.
Постановою Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2016 року адміністративний позов задовольнив частково (а.с.65, 66-69).
Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України зарахувати до вислуги років ОСОБА_3 період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 16 червня по 17 листопада 2014 року, як військову службу за призовом під час мобілізації, оформити та подати документи для призначення пенсії до структурного підрозділу, який здійснює роботу з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України звільненим зі служби та членам їх сімей.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
Позивач не погодившись із судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду та прийняти нову про задоволення вимог у повному обсязі. (а.с.73-74).
Апелянт наголошує на тому, що відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (із змінами та доповненнями в редакції на час виникнення спірних відносин) (надалі Закон №2262), абз.6 п.3 Розділу ХУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року (надалі-Закон №1058), при наявності у неї 50 років та стажу вона має право на призначення їй дострокової пенсії в зв`язку із загибеллю її сина під час проходження військової служби.
Представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.
Представники відповідача в судове засідання не з`явились. Від ГУПФУ в Полтавській області, ГУ Національної гвардії України надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Неявка сторін, належних чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи не є перешкодою для розгляду цієї справи.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції за наявними у справі матеріалами, що відповідно до Свідоцтва про народження (а.с.16) ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) від 16.06.2014 року №120 (а.с.11) зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» молодшого сержанта запасу ОСОБА_3 , укладено контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 5 років на підставі заяви молодшого сержанта запасу ОСОБА_3 від 16.06.2014 року та контракту.
З військової частини № НОМЕР_1 , 27.06.2014 року за №115 голові Ленінського районного суду м.Полтави надійшло повідомлення (а.с.10) проте, що ОСОБА_3 відповідно до статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнятий до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області), для проходження служби у військовому резерві, з 01 червня 2014 року.
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) від 08.07.2014 року №138дск (а.с.12) уважати таким, що вибув у службове відрядження в розпорядження начальника Антитерористичного центру СБ України для участі в антитерористичній операції в Східному регіоні держави на підставі розпорядження ГУ НГ України від 06.07.2014 року №3/2/2-793т, розпорядження начальника Північного територіального управління НГ України від 08.07.2014 року №1/5-186т, з 07 липня 2014 року молодший сержант резерву ОСОБА_3 , стрілець-санітар 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення на підставі посвідчення про відрядження №116.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.13).
Згідно постанови ВЛК ГУМВС України в Київській області від 04.11.2014 року №22 (а.с.14) поранення, розтрощення декількох ділянок тіла та ОСОБА_5 , 1987 року народження, призвело до смерті, та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.11.2014 року №20 о/с «По особовому складу» (а.с.15) відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно пункту 230 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України виключено зі списків особового складу Національної гвардії України у зв`язку зі смертю молодшого сержанта резерву ОСОБА_3 , стрільця-санітара 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення,який загинув 29 серпня 2014 року внаслідок виконання службових обов`язків. Смерть сталась у період проходження служби та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Даний наказ видано на підставі свідоцтва про смерть від 08.09.2014 року серія НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів у м.Полтава, Акту спеціального розслідування (акт розслідування нещасного випадку) (наказ №82/14) від 16.10.2014 року, Постанови ВЛК №22 від 04.11.2014 року.
06.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до УМВС України в Полтавській області із заявою про оформлення подання та документів для призначення пенсії у зв`язку з загибеллю в зоні АТО її сина ОСОБА_3 (а.с.7).
27.11.2015 року УМВС України в Полтавській області відмовило в оформленні матеріалів для призначення пенсії та повернуло пакет поданих документів. Було вказано на необхідність звернення для оформлення документів для призначення пенсії до органу за місцем служби- ГУ НП (а.с.8).
09.12.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з загибеллю в зоні АТО її сина ОСОБА_3 .
29.12.2015 року ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області листом повідомило про відмову в призначенні пенсії, зазначивши наступні причини відмови: ОСОБА_2 не досягла пенсійного віку 53 років 6 місяців, як то передбачено положеннями ст.ст.29, 30 Закону, з урахуванням ст.26 Закону №1058, та не надала витягу з акту МСЕК про встановлення інвалідності, тому не має права на пенсію по втраті годувальника, а також те, що ОСОБА_3 у витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виключення зі списків особового складу Національної гвардії України значиться як молодший сержант резерву. Було рекомендовано, у випадку наявної інвалідності позивача звернутися в Порядку №3-1 до ГУ Національної поліції України в Полтавській області для оформлення документів у відповідності до п.10 цього Порядку. (а.с.9).

Здійснюючи апеляційний перегляд постанови, та надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний час та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю.
Згідно пунктів 8 та 28 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 28.10.2012 року №618/2012 закінченням проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день закінчення строку контракту. Контракт припиняється (розривається), а резервіст звільняється зі служби у військовому резерві у разі призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (пункт 28 доповнено підпунктом 18 згідно з Указом Президента України №502/2014 від 06.06.2014 року).
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві. Резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин.
06.05.2014 року Президент України своїм Указом «Про часткову мобілізацію» постановив здійснити призов військовозобов`язаних, у тому числі резервістів, для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» початком проходження військової служби для військовозобов`язаних та резервістів, які проходять збори під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Згідно з пунктом 3 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» дія Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, та статті 2 цього Указу поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.
Як було встановлено, що ОСОБА_3 , згідно з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) від 16.06.2014 року №120 (а.с.11) зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідно до пункту 230 цього Положення наказами по особовому складу командирів виключаються зі списків особового складу Національної гвардії України військовослужбовці.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, враховуючи положення наведеного законодавства, судом першої інстанції зроблені правильні висновки, що ОСОБА_3 загинув у період проходження військової служби, а не служби у військовому резерві і відноситься до категорії військовослужбовців. Тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині є такими, що підлягають задоволенню, а висновки пенсійного фонду з цього приводу є безпідставними та необґрунтованими. Належним способом захисту прав позивача, є зобов`язання оформлення та подання документів для призначення пенсії до структурного підрозділу, який здійснює роботу з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України звільненим зі служби та членам їх сімей.

Щодо іншої частини позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов`язанняУПФ України в Ленінському районі міста Полтави призначити дострокову пенсію за віком не підлягають задоволенню.Наведені підстави для відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника, а саме не досягнення позивачем на час звернення 09.12.2015 року, з урахуванням вимог ст.30 Закону №2262 тастатті 26 Закону №1058 53 років 6 місяців, зроблені невірно виходячи з наступного.
Пунктом 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 N 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за N 135/13402, встановлено, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.
Перелік документів необхідних для призначення пенсії в разі втрати годувальника визначений п.10 цього Порядку 3-1.
Відповідно до п.12 Порядку 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
П.13 Порядку 3-1 передбачає, що копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.
Доказів того, що позивачем подані документи не у повному обсязі, або у порушенні цього Порядку суду не надано.
Крім того, відповідно до статті 29 Закону №2262, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців,осіб, які мають право на пенсію за цим Законом,призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців,осіб, які мають право на пенсію за цим Законом,- якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Статтею 30 Закону №2262 встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
В частині 4 наведені критерії осіб, які слід вважати непрацездатними членами сім`ї:
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або є інвалідами;
в) батьки та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами.
Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Стаття 31 Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на частину 3 статті 30 цього ж Закону, якою встановлено, що батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.
Тобто, якщо положеннями частин ст.30Закону №2262 визначають підстави, умови для призначення певній групі осіб, які відповідають відповідним критеріям пенсії, саме як по втраті годувальника, та не потребує обов`язкового критерію наявності страхового, то положення частини 3 ст.30 Закону №2262 встановлюють та надають спеціальну можливість для батьків, які набули після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок, скористатися правом на призначення дострокової пенсії. В даному випадку, законодавець надав певні преференції для тих батьків, які мають певний страховий стаж, які вони набули за життя, та саме право на дострокову пенсію пов`язано саме з таким визначальним критерієм. У інших випадках, при відсутності такого страхового стажу, право на пенсію пов`язане вже з іншими вимогами до таких осіб, при чому необхідною умовою для такого, є також перебування на утриманні. Частина 3 ст.30 Закону №2262, такого утримання не вимагає. Тобто, за своєю правовою природою право батьків на призначення дострокової пенсії у разі загибелі їх дітей, має інше правове регулювання та навантаження за своєю правовою природою виникнення підстав, ніж питання пов`язане із втратою годувальника та необхідністю перебування на утриманні загиблого.
Як встановлено за матеріалами справи, Позивач на час звернення мала вік більше 50 років та не менше 20 років страхового стажу (відповідно до відповіді УПФ України в Ленінському районі м.Полтава від12.01.2016 року, страховий стаж ОСОБА_2 складає 25років 04 міс. 21 день).
Крім того, відповідно до п.3 Розділу ХУ Закону №1058 визначено, щотимчасово до прийняття відповідного закону, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Тобто, в даному випадку висновки пенсійного фонду, так і суду першої інстанції щодо необхідності набуття позивачем права на призначення пенсії по втраті годувальника 53 років 6 місяців, відповідно до ст.26 Закону №1058, з урахуванням вимог ч.4 ст.30 Закону №2262, є хибними, та суперечать змісту наведених норм.Така відмова. є порушенням права позивача на пенсійне забезпечення щодо дострокового призначення пенсії.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що надання судом першої інстанції не належної правової оцінки фактичним обставинам справи, прийняття з порушенням норм матеріального права привело суд до безпідставної відмови у іншої частині вимог, тому з урахування положень ст.202 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови, з прийняттям нової про задоволення такої частини позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2016 року по справі № 552/358/16-а скасувати, в частині відмови у задоволенні вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Полтави призначити дострокову пенсію за віком ОСОБА_2 .
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Полтави призначити дострокову пенсію за віком ОСОБА_2 .
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.
У повному обсязі буде складена 23.05.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.