Справа № 816/55/16
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р.Справа № 816/55/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В., Філатова Ю.М.

при секретарі Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/55/16

за позовом Зовнішньоторгового підприємства «Маг»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Зовнішньоторгове підприємство «Маг», звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області №/191 від 10.09.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 7884,00 грн., у тому числі за основним платежем 5256,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2628,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/55/16 позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області № /191 від 10.09.2015 р.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/55/16 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що зовнішньоторгове підприємство «МАГ» () зареєстроване як юридична особа 04.03.1994 р. (т. 1 а.с. 164-165), взяте на облік в органах державної податкової служби та є платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 33-34). Видами діяльності підприємства позивача за КВЕД-2010 є: виробництво інших гумових виробів, відновлення відсортованих відходів, неспеціалізована оптова торгівля, збирання безпечних відходів, надання в оренду водних транспортних засобів, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (т .1 а.с. 32).

Також судом першої інстанції було встановлено, що працівниками Кременчуцької ОДПІ, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ЗТП «МАГ» з питань взаємовідносин з ТОВ «ТК Геліос» за серпень 2014 року.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував акт № 64/16-03-22-05/21071441 від 27.08.2015 р., в якому перевіряючими зафіксовані порушення підприємством позивача п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в серпні у розмірі 5256,00 грн. (т.1 а.с. 36-48). У зв'язку з цим, спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 7884,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 5256,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2628,00 грн. (т. 1 а.с. 59).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення, але рішенням ДПА у Полтавській області скаргу позивача залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 61-69). Повторна скарга подана до ДФС України також була залишена без задоволення (т. 1 а.с. 70-75).

Не погодившись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність в діях позивача порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /191 від 10.09.2015 р.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.07.2014 р. між ЗТП «Маг» (покупець) та ТОВ «Геліос» (продавець) укладений договір № Д/2014-81, за умовами якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити гумову крихту фракції 0-3 мм за ціною, у кількості та асортименті згідно Специфікації № 1 до цього договору, що є невід'ємною його частиною. Товар поставляється на умовах СРТ м. Комсомольськ Полтавської області (ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року). На підтвердження здійснення поставки продавець надає покупцеві поштою або нарочно ТТН, видаткову накладну, податкову накладну та рахунок-фактуру. Розрахунок за поставлений товар здійснюється банківським переказом на поточний рахунок продавця. Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2014 р. (т.1 а.с. 76-77). Також 01.07.2014 р. між сторонами правочину підписано Специфікацію № 1 до договору № Д/2014-81 (т. 1 а.с. 77, звор. стор.).

На виконання умов вказаного вище договору підприємством позивача отримано від ТОВ «Геліос» товар - крихту гумову ф. 0-3 мм кількістю 19,710 тон на загальну суму 31536,00 грн., в тому числі ПДВ 5256,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-81101 від 11.08.2014 р. (т. 1 а.с. 78). Також за наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ «Геліос» цим контрагентом виписано позивачу видаткову накладну № РН-82003 від 20.08.2014 р. та податкову накладну № 411 від 20.08.2014 р. (т. 1 а.с. 81-82). Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Геліос», що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 79-80), а факт транспортування придбаного позивачем товару підтверджується наявною у матеріалах справи ТТН (т. 1 а.с. 86).

Придбаний позивачем за договором № Д/2014-81 від 01.07.2014 р. товар використовувався у власній господарській діяльності для виготовлення регенерату та реалізації його споживачам, на підтвердження чого ЗТП «Маг» надало до суду першої інстанції: акти витрат сировини (т. 1 а.с. 84-85); калькуляції (т. 1 а.с. 87-89); накладні на внутрішнє переміщення (т. 1 а.с. 90-92); договір № Д/2014-37/1 від 03.03.2014 р. про виконання підрядних робіт, укладений між ЗП «Маг» та ПрАТ «Регенерат» (т.1 а.с. 93-115); товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с. 108, 128-130); видаткову накладну № 244 від 09.09.2014 р. (т. 2 а.с. 106); прибутковий ордер № 375/1 від 10.02.2014 р. (т. 2 а.с. 106); рахунок на оплату № 203 від 09.09.2014 р. (т. 2 а.с. 107); акт виконаних робіт (послуг) від 09.09.2014 р. (т. 2 а.с. 107); паспорт на виготовлену продукцію (т. 2 а.с. 110); експортну декларацію (т. 2 а.с. 111); контракт № К/2014-3 від 27.12.2013 р. (т. 1 а.с. 119-126); контракт № К/2014-14 від 18.08.2014 р. (т. 1 а.с. 131-136); контракт № К/2014-12 від 14.08.2014 р. (т. 1 а.с. 138-142); контракт № К/2014-10 від 12.08.2014 р. (т. 1 а.с. 144-146); контракт № К/2013-9 від 11.03.2013 р. (т. 1 а.с. 148-159). Згідно наданої позивачем до суду першої інстанції бухгалтерської довідки встановлено, що за результатами здійснення господарської операції із ТОВ «Геліос» в серпні 2014 року, ЗТП «Маг» отримано прибуток 374703,94 грн. (т. 2 а.с. 86).

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі зазначив, що під час проведення перевірки встановлено, що ЗТП «МАГ» в перевіряємому періоді мало взаємовідносини з TOB «ТК ГЕЛІОС» (), основним видом діяльності якого є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. Також апелянт зазначив, що контрагент позивача має стан « 8» (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням). TOB «ТК ГЕЛІОС» взято на податковий облік 12.09.13 р. та зареєстроване платником ПДВ 01.11.13 р., але 30.10.2014 р. TOB «ТК ГЕЛІОС» анульовано свідоцтво платника ПДВ (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням).

Також апелянт зазначив, що за вказаний період TOB «ТК ГЕЛІОС» подано податкову звітність з ПДВ за листопад 2013 р. - серпень 2014 р. При цьому, згідно податкових декларацій з ПДВ листопад 2013 р. - травень 2014 р. підприємство звітується про відсутність діяльності, згідно декларацій за червень-липень 2014 р. задекларовано незначні обсяги податкових зобов'язань (342,00 грн. та 398,00 грн.), а податкова декларація з ПДВ за серпень 2014 р. (період взаємовідносин) не визнано податковою звітністю. Згідно Ф.1 «Баланс» на 31.12.2013 р. основні засоби відсутні, середня чисельність працівників - 1 чоловік. За 2014 р. ТОВ «ТК ГЕЛІОС» не подано декларацію з податку на прибуток, Ф.1 «Баланс» та звіт 1ДФ в зв'язку з чим визначити наявність основних фондів та працюючих в перевіряємому періоді неможливо. Відповідач по справі також зазначив, що ЗТП «МАГ» в серпні 2014 р. сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «ТК ГЕЛІОС» на суму ПДВ 5256,00 грн. на підставі податкової накладної № 411 від 20.08.2014 р. (крихта гумова ф.0-3 мм), але ТОВ «ТК ГЕЛІОС» не задекларовано в серпні 2014 р. податкові зобов'язання по взаємовідносинах з ЗТП «МАГ» оскільки, податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014 р. подану ТОВ «ТК ГЕЛІОС» до контролюючого органу не визнано податковою звітністю.

Судовим розглядом встановлено, що порушення вимог податкового законодавства підприємством позивача контролюючий орган пов'язує з порушенням вимог чинного податкового законодавства контрагентом позивача (ТОВ «ТК ГЕЛІОС») вказуючи на безтоварність здійснених господарських операцій за договором № Д/2014-81.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно ст. 207, ст. 208, ст. 250 ГК України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно ч. 3 ст. 228 ЦК України вчинення платником податків правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним). Але відповідачем не надано жодних доказів порушення кримінальної справи відносно платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Крім того, положення ПК України не ставлять право платника ПДВ на податковий кредит у залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицію, викладеною у постановах Верховного Суду України від 31.01.11 р. у справах № 21-42а10 та № 21-47а10, та практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 22.01.09 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»), яку суди повинні застосовувати як джерело права відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22.01.09 р. судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами. Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, на думку зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі також послався на те, що в наданій до перевірки товарно-транспортній накладній в графі «Автомобільний перевізник» зазначено ФОН ОСОБА_1 Однак, згідно даних ІС «Податковий блок» ні ТОВ «ТК ГЕЛІОС», ні ЗТП «МАГ» в серпні 2014 р. не декларували взаємовідносини із ФОП ОСОБА_1 Також апелянт зазначив, що навантаження товару відбувалося в м. Львові (згідно даних ТТН), тоді як податкова адреса ТОВ «ТК ГEЛIOC»: м. Київ, пр. Московський 6.8, корп. 50 кв. 44. Крім того, в наданій до перевірки ТТН в графах «Пункт навантаження» та «Пункт розвантаження» не вказано конкретні адреси, а зазначені лише м. Львів та м. Комсомольськ та не зазначено ПІБ та посад відповідальної особи вантажовідправника, не заповнено розділ «Вантажно-розвантажувальні операції», а саме не вказано час прибуття, вибуття та простою, маса брутто товару при навантаженні та розвантаженні, відсутній підпис особи відповідальної за вантажно-розвантажувальні операції.

На підставі цього контролюючим органом зроблений висновок, що відсутність в ТТН таких обов'язкових реквізитів, як адреси пунктів навантаження та розвантаження, ПІБ та посада відповідальної особи вантажовідправника, час прибуття, вибуття га простою, маса брутто товару при навантаженні та розвантаженні, підпис особи відповідальної за вантажно-розвантажувальні операції ставить під сумнів реальність здійснення операції з поставки крихти гумової.

Колегія суддів зазначає, що із долученої позивачем до матеріалів справи ТТН у графі «автомобільний перевізник» зазначено ФОП ОСОБА_1 Львівська обл.; у графі «замовник» зазначено ТОВ «ТК Геліос», м. Київ, пр-т Московський, 8, корп 50, оф 44; у графі «вантажовідправник» зазначено ТОВ «ТК Геліос», м. Київ, пр-т Московський, 8, корп 50, оф 44; у графі «вантажоодержувач» зазначено ЗТП «Маг», м. Комсомольськ, вул. Конституції, 32/33, у графі «пункт навантаження» та «пункт розвантаження» зазначено м. Львів та м. Комсомольськ; у графі «відпуск дозволив» зазначено директором ОСОБА_2, поставлено підпис та печатка ТОВ «ТК Геліос»; у розділі «відомості про вантаж» вказано найменування вантажу гумова крихта 0-3 мм, кількість - 31 тона, ціну без ПДВ за одиницю - 1333,33 грн., загальну суму з ПДВ - 31536 грн., вид пакування - мішки «біг-бег», документи з вантажем РН-82003 від 20.08.2014 р., СФ-81101 від 11.08.2014 р., масу брутто 19,710 тон, графи «здав (відповідальна особа вантажовідправника), прийняв (відповідальна особа вантажоодержувач)» - підписані уповноваженими особами ТОВ « ТК Геліос» та ЗТП «Маг» і завірені печатками; графи «прийняв водій/експедитор, здав водій/експедитор» підписані водієм ОСОБА_1

Щодо не зазначення часу прибуття, вибуття та простою, маси брутто при навантаженні та розвантаженні, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо того, що не заповнення вказаних граф не може ставити під сумнів здійснення поставки товару.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, сама по собі відсутність ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції. Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

Також колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що дія наказу Міністерства транспорту України та Державного комітету статистики України № 228/253 від 07.08.1996 р. «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи» зупинена публікацією в «Урядовому кур'єрі» від 07.03.2000 р. № 43 Державним комітетом України з питань регуляторної реформи та підприємництва відповідно до Указу Президента України від 03.02.1998 р. № 79/98 «Про усунення обмежень, що стримують розвиток підприємницької діяльності». Відновлення дії зазначеної Інструкції можливе лише у разі внесення змін, зазначених у рішенні Держпідприємництва від 16.10.1998 р. № 17-02/10 «Про необхідність усунення порушень вимог Указу Президента України від 03.02.1998 р. № 79/98 «Про усунення обмежень, що стримують розвиток підприємницької діяльності» Мінтрансом України та Держкомстатом України».

Отже, дія нормативного акта, що регулює порядок застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи зупинена, тому застосування ТТН в будь-якому вигляді не є обов'язковим. Дані обставини свідчать про те, що твердження відповідача про обов'язковість оформлення ТТН, які виключно мають підтвердити факт поставки товарів на користь підприємства позивача, є помилковими.

Щодо посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на те, що місцем навантаження товару було м. Львів, в той час як ТОВ «ТК Геліос» зареєстровано в м. Києві, колегія суддів зазначає, що за договором № Д/2014-81 від 01.07.2014 р. та Специфікацією до нього не визначено пункту навантаження придбаного товару, а реєстрація ТОВ « ТК Геліос» у м. Києві не може зобов'язувати останнього здійснювати поставку товару саме з місця реєстрації. Крім того, умовами договору № Д/2014-81 від 01.07.2014 р. та специфікації до нього поставка товару здійснюється на умовах СРТ м. Комсомольськ, Полтавська область (Інкотермс 2010), що свідчить про те, що саме продавець, яким в даному випадку є ТОВ «ТК Геліос» зобов'язаний надати товар перевізнику, з яким укладено договір перевезення, а тому ЗТП «Маг» і не повинно нести відповідальність за неналежне оформлення документів на підтвердження факту перевезення придбаного ним товару.

Щодо посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на те, що матеріали справи не містять доказів наявності документів, що підтверджують якість гумової крихти, як того вимагає пп. 2.1 та пп.2.2 п.2 договору Д/2014-81 від 01.07.2014 р., колегія суддів зазначає, що вказаними апелянтом пунктами договору передбачено, що якість поставленого товару має відповідати наступним показникам: 1) фракція - 0-3мм; 2) масова частка кордного волокна - не більше 6 %; масова частка частинок чорних металів - не більше 0,1 %. Також передбачено, що гумова крихта повинна бути із зношених шин, в яких застосовувалися каучуки загального призначення та відповідати наданим зразкам.

Матеріали справи не містять доказів того, що сторони правочину після здійснення поставки придбаного ЗТП «Маг» мали один до одного претензійні вимоги щодо не здійснення поставки придбаного товару у розмірах, строки та за якістю передбаченими умовами договору № Д/2014-81. В свою чергу відповідачем по справі, з посиланням на приписи чинного законодавства, не зазначено, який саме документ повинен підтверджувати якість гумової крихти, яка є результатом переробки зношених гумових шин.

Щодо посилання апелянта в доводах апеляційної скарги на те, що ЗТП «MAГ» не було проявлено належної обачливості у правовідносинах з ТОВ «ТК ГЕЛІОС», оскільки підприємство лише обмежилося перевіркою факту реєстрації цього платника як юридичної особи, однак не перевірило ділову репутацію та місцезнаходження контрагента, не оцінило ризики можливого не виконання ним договірних зобов'язань, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. ст. 42, 43 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

На момент укладення ЗТП «Маг» договору № Д/2014-81 від 01.07.2014 р. ТОВ «ТК Геліос» перебувало на податковому обліку та було зареєстроване платником ПДВ. Анулювання свідоцтва платника ПДВ - TOB «ТК ГЕЛІОС» відбулося 30.10.2014 р., тобто після укладення правочину та оформлення первинних документів (липень-серпень 2014 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах та є оформленими належним чином, що свідчить про те, що ЗМТ «Маг» правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за відповідний період.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2016р. по справі № 816/23/16 прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/55/16 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 816/55/16 за позовом Зовнішньоторгового підприємства «Маг» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.05.2016 року.