Справа № 808/5909/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2016 рокусправа № 808/5909/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Панченко О.М. (доповідач)

суддів: Коршуна А.О. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. у справі №808/5909/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (відповідач - 1), Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (відповідач -2)

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача - 1 щодо неподання відповідачу 2 висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за вересень 2003 року в розмірі 3079752 грн. 61 коп., та про стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за вересень 2003 року в розмірі 747190 грн. 17 коп. ( а.с. 5-8)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що сума податку на додану вартість, яка задекларована позивачем до відшкодування на рахунок платника у банку по податковій декларації за вересень 2003 року у сумі 3079752 грн. 61 коп. та підтверджена за результатами судового оскарження податкового повідомлення - рішення №/0 від 01.06.2004 року, залишилась невідшкодованою, висновок щодо проведення бюджетного відшкодування зазначеної суми податку на додану вартість контролюючим органом до органу державного казначейства не подавався, що призвело до порушення прав та інтересів позивача. (а.с.139-142)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС оскаржила її в апеляційному порядку. (а.с. 170-173)

В апеляційній скарзі відповідач-1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову. Зазначаючи, що ним отримано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП лише 25.03.2014, а отже розрахунок пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ за вересень 2003 року, наданий ПАТ "ЗФЗ", є недостовірним, оскільки після отримання такої ухвали, протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання судового рішення (з 26.03.2014 по 01.04.2014), з врахуванням вихідних днів, контролюючий орган був зобов'язаний подати висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Крім того зазначає, що ПАТ "ЗФЗ" фактично відмовилось від бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2003 року шляхом збільшення розміру суми податку, на яку має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки корегування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту в податковій декларації за квітень 2015 року, у зв'язку з чим також вважає, що бюджетна заборгованість з відшкодування ПДВ відсутня, а отже й відсутнє право на нарахування пені на таку заборгованість.(а.с.170-171)

15 березня 2016 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за вх.№8386/16 надійшли письмові заперечення, в яких позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. (а.с.186-191)

16 березня 2016 року на адресу суду від відповідача -1 надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в який, останній зазначає, що моментом виникнення пені є дата отримання рішення суду, тобто 25.03.2014 року, таким чином при розрахунку пені треба керуватися обліковою ставкою НБУ, яка встановлювалась на момент виникнення пені, а саме 6,5 % річних. (а.с.193-194)

Третя особа надіслала до апеляційного суду клопотання, в якому просить розглянути апеляційну скаргу без участі свого представника. Також в заяві третя особа, зокрема, зазначила, що просить врахувати пояснення, які знаходяться у матеріалах даної адміністративної справи. (а.с.100-101, 209)

Представник відповідача-1 - Мигловець К.В. у судовому засіданні підтримав заявлені апеляційні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - Буря О.Є. проти задоволення апеляційної скарги відповідача-1 заперечував, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача-2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» зареєстровано 30.05.1995р. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради (), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію А01 №029344 та з 30.06.1997р. та перебуває на податковому обліку у Спеціалізованій ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (Свідоцтво №100335740 ). (а.с.13,14)

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2003 року позивачем було подано до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі податкову декларацію з ПДВ за вересень 2003 року, згідно якої бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягала сума 10478623 грн. (а.с. 16-19), розрахунок експортного відшкодування та довідку про суми ПДВ, які збільшують або зменшують податкові зобов'язання в результаті виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (а.с. 20-21).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час розгляду апеляційної скарги співробітниками СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі було проведено комплексну документальну перевірку Позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2001р. по 30.09.2009р., за результатами якої складено Акт від 26.05.2004р. № 10-32-6/00186542.(далі по тексту - Акт) (а.с. 23-37)

На підставі вищезазначеного Акту перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.06.2004 року, яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2003 року у розмірі 2819795 грн. та за вересень 2003 року у розмірі 9002326 грн. 61 коп., та виявлено заниження суми бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2003 року у розмірі 916595 грн., за липень 2003 року у розмірі 1266777 грн., за серпень 2003 року у розмірі 3739201 грн. (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначене податкове повідомлення - рішення, було оскаржено позивачем в судовому порядку, та відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012 про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004 залишено без змін. Зазначене рішення набрало законної сили 04.06.2013, проте позивачу відшкодування ПДВ за вересень 2003 року на банківський рахунок здійснено не було. (а.с. 75-79, 80,81-82)

Таким чином, залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 18042963 грн., до якої увійшли не відшкодовані суми ПДВ за вересень 2003 року, що були заявлені до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 у розмірі 3079752 грн. 61 коп., були включені ПАТ "ЗЗФ" до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, відповідно до якого позивач також просив відповідно до підпункту "а" пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшити розмір суми податку, на яку ПАТ "ЗЗФ" матиме право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України. (а.с. 44-45, 61-62)

Згідно п.п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строк, встановлений цим розділом.

Відповідно до п.п. 200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 цієї ж статті передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Пунктом 200.7 вищезазначеної статті Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Зміст та форми заяви про відшкодування та розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що передбачено п.п. 200.8 та 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України.

У пункті 200.10 ст. 200 ПК України, зокрема, зазначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п.200.13 вищезазначеної статті на підставі висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Абзацом «б» п.200.14 ст.200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування суми, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення - рішення, в якому зазначається сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, з урахуванням наведених положень податкового законодавства відшкодування ПДВ за вересень 2003 року в розмірі 3079752,61 грн. мало відбутися Головним Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі на підставі висновку СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС України не пізніше 10 робочих днів з моменту отримання рішення суду податковим органом.

Проте, як свідчать матеріали справи у строк, визначений ст. 200 ПК України, відшкодування ПДВ за вересень 2003 року на банківський рахунок ПАТ «Запорізький завод феросплавів» здійснено не було.

20 квітня 2015 року позивач до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року подало розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 (Д2) за березень 2015 року, відповідно до якого позивач просив відповідно до підпункту "а" пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України на суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 18042963 грн. збільшити розмір суми податку, на яку ПАТ "ЗФЗ" матиме право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що до вищезазначеної суми, зокрема, ввійшли залишки сум податку, що були заявлені до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 у розмірі 3079752 грн. 61 коп. (не відшкодований ПДВ за вересень 2003 року).

Таким чином, виходячи з наведених норм діючого законодавства України та встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, про те, що СДПІ з обслуговування ВПП у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС не виконало покладеного на неї п.200.15 ст.200 ПК України обов'язку, щодо подання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету по декларації з ПДВ за вересень 2003 рік.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому, у відповідності до приписів вищезазначеної норми Податкового законодавства, сума ПДВ за вересень 2003 року, яка не була відшкодована позивачу протягом визначеного законом строку, фактично вважалась заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку повинна була нараховуватись пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи та аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

В той же час, задовольняючи задовольняючі позовні вимоги та стягуючи з Державного бюджету України на користь ПАТ «ЗФЗ» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 20.06.2013 по 20.04.2015 року у розмірі 747190 грн. 17 коп., суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 29 листопада 2013 року, оскільки моментом виникнення пені є дата отримання рішення суду, з урахуванням часу визначеного п.п.200.13 та 200.15 ст.200 Податкового кодексу України (рішення отримано 14.11.2013р. + 5 робочих днів на формування висновку та + 5 робочих днів на здійснення відшкодування казначейством і по день погашення (взаємозаліку) - 20.04.2015р.).

Колегією суддів встановлено, що ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 року у справі №5/182-АП надійшла на адресу СДПІ 14 листопада 2013 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної документації СДПІ з обслуговування ВПП у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на супровідному листі Господарського суду Запорізької області про направлення копії вищезазначеної ухвали. (а.с.128)

А отже, розрахунок пені необхідно робити з урахуванням зміни розміру облікової ставки НБУ, яка встановлювалась на момент виникнення пені, за період з 29.11.2013р. по 14.04.2014р. при обліковій ставці НБУ 6,5% річних, з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. при обліковій ставці НБУ 9,5% річних, з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. при обліковій ставці НБУ 12,5% річних, з 13.11.2014р. по 05.02.2015р. при обліковій ставці НБУ 14% річних, з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. при обліковій ставці НБУ 19,5% річних та з 04.03.2015р. по 20.04.2015р. при обліковій ставці НБУ 30% річних.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в цій частині змінити, вважаючи, що стягненню на користь позивача підлягає пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 29.11.2013 року по 20.04.2015 року у розмірі 667606 грн.

Колегія суддів критично ставиться до наведених в апеляційній скарзі тверджень відповідача-1, стосовного того, що позивач, після зміни напрямку бюджетного відшкодування, фактично відмовився від бюджетного відшкодування, оскільки такі дії позивача є його правом згідно з положеннями пункту 33 підрозділу 2 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та не позбавляють позивача права на нарахування пені до часу взаємозаліку.

Отже, зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що сума податку на додану вартість, яка задекларована позивачем до відшкодування на рахунок платника у банку по податковій декларації за вересень 2003 року у сумі 3079752 грн. 61 коп. та підтверджена за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004, залишилась невідшкодованою, висновок щодо проведення бюджетного відшкодування зазначеної суми податку на додану вартість контролюючим органом до органу державного казначейства не подавався, що призвело до порушення прав позивача.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення права заявника апеляційної скарги на доступ до правосуддя ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 року задоволено клопотання відповідача-1 та відстрочено йому сплату судового збору в сумі 5439 грн. 59 коп. за подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного суду від 29.09.2015 р. до ухвалення судового рішення у справі. (а.с.181)

Згідно ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги відповідачем-1 не було сплачено судовий збір в сумі 5439 грн. 59 коп.

Отже, судовий збір в сумі 5439 грн. 59 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. у справі №808/5909/15 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 29 листопада 2013 року по 20 квітня 2015 року у розмірі 667606 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч шістсот шість).

В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 5439 грн. 59 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко