Справа № 2а-9949/09/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 лютого 2011 року № 2а-9949/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., при секретарі судового засідання Миколаєнко І. О., розглянувши адміністративний позов

ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
пропоновлення на роботі та стягнення середьої заробітної плати за час вимушеного прогулу
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з вимогами про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про порушення відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні позивача.

Відповідач проти позову заперечував, проте письмових пояснень до суду не надав.

11.02.2011 в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності залишення адміністративного позову без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Представник позивача проти залишення адміністративного позову без розгляду заперечував та зазначив, що позивач не отримував трудову книжку та не був ознайомлений із наказом про звільнення, а тому, на думку представника позивача, відсутні підстави для застосування до позивача наслідків пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази та пояснення, суд прийшов до висновку про доцільність залишення адміністративного позову без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 24.07.2002 № 0042о/с позивача звільнено із займаної посади оперуповноваженого Управління кримінального пошуку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, про незаконне звільнення позивача 24.07.2002, проте про порушення його прав дізнався 29.05.2009, оскільки в цей день представнику позивача було направлено належним чином завірену копію рапорту позивача щодо його звільнення із займаної посади за власним бажанням. Крім того, позивач зазначає, що його не було ознайомлено із наказом про звільнення, трудову книжку ОСОБА_1 також отримано не було, а тому позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Зазначені твердження суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 06.07.2006 чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва, ОСОБА_1 звернувся до суду 14.08.2009.

11.02.2011 в судовому засіданні встановлено, що з 2002 позивач перебуває під слідством, згідно довідки ГУ МВС від 18.03.2010 № 22/186 позивач отримав розрахунок в день звільнення, за останньою займаною посадою, з цього часу не виконує посадових обов'язків, не дотримується вимог трудового розпорядку з наведених підстав та не отримує заробітної плати. Представник відповідача наполягав на факті звільнення позивача у 2002 році та своєчасному повідомленні його про звільнення у встановленому Дисциплінарним статутом порядку. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивачу мало бути відомо про його звільнення, починаючи з дати його звільнення, а саме: 24.07.02.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Наведені представником позивача доводи щодо не пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

матеріалах справи Відповідно до ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Чинною на час вчинення даної процесуальної дії, а саме на 11.02.2011 є ст. 100 КАС України в редакції від 07.07.2010. Згідно якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду, відсутність клопотань про поновлення строку, суд приходить до висновку про доцільність застосування наслідків пропуску строку звернення до суду та залишення адміністративного позову без розгляду. Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду.

2. Роз'яснити позивачу його право повторного звернення до суду з тотожними вимогами одночасно з мотивованим клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки встановленні ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо ухвалу не було оскаржено.

Суддя В. І. Келеберда