Справа № 819/596/13-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2013-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/596/13-a

"28" березня 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ В. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Найко Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі справу за адміністративним позовом Суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_3

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби

про: 1. скасування наказу №727 від 04.03.2013 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.";

2. визнання незаконними дій посадових осіб Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки;

3. визнання протиправним (скасування) рішення заступника начальника Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків; -

ВСТАНОВИВ :

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_3 із адміністративним позовом до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про скасування наказу №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.»; визнання незаконними дій посадових осіб Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки; визнання протиправним (скасування) рішення заступника начальника Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

В обґрунтування заявлений позовних вимог позивач посилається на те, що правових підстав для призначення документальної виїзної позапланової перевірки по питанню правомірності формування податкового кредиту та зобовязання за період з 01.11.2012 року по 30.11.2012 року у податкового органу не було, оскільки, зокрема, на думку позивача, у відповідача була відсутня обґрунтована конкретна інформація про можливі порушення податкового, валютного та іншого законодавства з його сторони, така інформація не була відображена у запиті, а сам запит податкового органу був оформлений з порушенням п. 73.3. ст. 73, пп.78.1.1. п. 78.1. ст.78. Податкового кодексу України та ст. 12 «Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245. При цьому, позивач вважає, що відповідно до п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, він мав право не надавати на відповідь на запит, про що і повідомив Тернопільську ОДПІ. З огляду на вказане, позивач вважає, що оскаржуваний у судовому порядку наказ №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.» було видано відповідачем безпідставно, і дії посадових осіб щодо проведення у нього позапланової виїзної перевірки на підставі даного наказу були незаконними. Водночас, вважаючи, що, оскільки, проведення у нього позапланової виїзної перевірки в зв'язку із ненаданням відповіді на неналежно оформлений запит Тернопільської ОДПІ (як зазначалось вище) - є безпідставним, позивач посилається на те, що у Тернопільської ОДПІ не було правових підстав і для винесення рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків в зв'язку із недопуском посадових осіб Тернопільської ОДПІ до проведення перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та просила задовольнити позов, з мотивів, викладених у ньому, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Свою позицію обґрунтував тим, що при направленні запиту від 27.01.2013 року №4574/17-40 на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 Тернопільська ОДПІ діяла в межах чинного законодавства, оскільки податкову інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, - було отримано Тернопільською ОДПІ від позивача, оскільки фактом, що міг свідчити про можливе порушення податкового законодавства було декларування позивачем різкого збільшення сум податкового кредиту звітного періоду порівняно з податковим кредитом попереднього звітного періоду. А тому вподальшому, у зв'язку з ненаданням підприємцем у встановлений термін визначеної в запиті інформації, - у податкового органу виникли підстави для проведення позапланової документальної перевірки, передбачені пп.78.1.1 п. 78.1 ст.78 ПК України. Таким чином, представник відповідача вважає, що оскаржуваний наказ №727 від 04.03.2013 року винесений та оформлений у відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні, так само як відсутні і підстави для визнання незаконними дій посадових осіб відповідача, які були спрямовані на виконання цього наказу, по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки. Окрім того, представник Тернопільської ОДПІ також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання нечинним рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування до позивача умовного адміністративного арешту майна платника податків, - оскільки предмет спору в даній частині відсутній, так як дія даного рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідно до ст.94 ПК України автоматично втратила свою чинність внаслідок того, що обґрунтованість такого арешту не була підтверджена судом протягом 96 годин після винесення рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року, в силу того, що платник податків оскаржив це рішення до суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрований як фізична особа підприємець Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, про що включені відомості до Єдиного державного реєстру підприємств, установ та організацій України.

За результатами аналізу поданої ФОП ОСОБА_3 податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, Тернопільською ОДПІ встановлено, що позивачем задекларовано різке збільшення сум податкового кредиту звітного періоду (129120,00 грн. листопад) порівняно з податковим кредитом попереднього звітного періоду (30317,00 грн. жовтень).

У звязку з тим, що вказаний факт, на думку Тернопільської ОДПІ може свідчити про можливі порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи державної податкової служби, - Тернопільською ОДПІ 27.01.2013 року надіслало СГД ОСОБА_3 запит за вих. №4574/17-40 про надання інформації та її документального підтвердження щодо причин різкого збільшення податкового кредиту та здійснених господарських операцій у листопаді 2012 року. Вказаний запит отриманий позивачем 08.02.2013 року.

На вищезазначений запит до податкового органу надійшов лист за вх. №24 від 22.02.2013 року, в якому позивач вказав розміри задекларованих ним сум податкового кредиту по податку на додану вартість за квітень листопад 2012 року, зазначивши, що збільшення розмірів податкового кредиту за листопад 2012 року не є фактом, який свідчить про можливі порушення податкового законодавства, оскільки розмір податкового кредиту є різним кожного місяця, залежить від результатів діяльності за звітній період і не має законодавчо встановлених меж. При цьому позивач у вказаному листі послався на те, що відповідно до п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, він має право не надавати на відповідь на вищезазначений запит, хоча в жодному випадку не має на меті перешкоджати органам ДПС України у здійсненні ними своїх завдань і ніяким чином не відмовляється та не уникає від надання необхідних пояснень та документів, визнає обовязковим дотримання вимог законодавства щодо порядку проведення перевірок, тому не відмовляється від вчинення усіх необхідних дій та виконання усіх законних вимог щодо надання документів і пояснень в рамках дотримання зазначених у листі положень законодавства. Іншої запитуваної інформації та копій документів разом із даним листом позивач до податкового органу - не надав.

04.03.2013 року наказом начальника Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №727 від 04.03.2013 року, прийнятого на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до аналітичної довідки №70 від 01.02.2012 року начальника відділу оподаткування самозайнятих осіб, управління оподаткування фізичних осіб Тернопільської ОДПІ ОСОБА_4, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3 по питанню правомірності формування податкового кредиту та податкового зобовязання за період з 01.11.2012 року по 30.11.2012 року терміном 5 робочих днів з 04.03.2013 року.

06.03.2013 року СПДРІ відділу податкового контролю, управління оподаткування фізичних осіб, на підставі вищезазначеного наказу та з метою проведення позапланової документальної перевірки позивача, було здійснено вихід за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 31.

Однак, після ознайомлення СГД ФО ОСОБА_3 з направленням на проведення перевірки та вручення йому примірнику вище вказаного наказу, вказану посадову особу позивач до проведення перевірки не допустив (вважаючи, що підстави для проведення позапланової виїзної перевірки у податкового органу відсутні), про що складено акт недопуску до проведення перевірки.

06.03.2012 року позивач листом за №30 письмово повідомив Тернопільську ОДПІ про наявність заперечень щодо права Тернопільської ОДПІ проводити у нього документальну позапланову виїзну перевірку.

07.03.2013 року заступником начальника Тернопільської ОДПІ прийнято рішення №5706/7/17-20 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3

Однак, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2013 року закрито провадження у справі №813/591/13-а за поданням Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного рішення №5706/7/17-20від 07.03.2013 року.

Вказані вище обставини визнані обома сторонами та підтверджені їх представниками в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові та запереченнях відповідача, надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними належним чином, а тому задоволенню не підлягають, - з огляду на наступне.

До функцій органів державної податкової служби згідно ст. 19-1 Податкового кодексу України належить, зокрема: здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом; здійснення контролю за своєчасністю подання передбаченої законом звітності (податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків та зборів), а також перевірка достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів; вжиття заходів щодо виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, щодо відповідності законодавству; здійснення контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; здійснення інших функції, визначених законами України.

Згідно з пунктом 20.1.6 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, мають право: отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно з пунктом 20.1.8 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової під час проведення перевірок мають право вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

Відповідно до ст.16 Закону України від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Статтею 72 Податкового кодексу України визначено порядок збору податкової інформації та види інформації, що використовується для інформаційно - аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби.

Відповідно до пп. 72.1.1.1. п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах.

Як свідчать матеріали справи, державною податковою службою опрацьовувалась інформація, що надійшла від платника податків ФОП ОСОБА_3 в податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, а також інформація, задекларована за жовтень цього ж року.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

З вищенаведеного положення слідує, що при опрацюванні податкової інформації, зібраної відповідно до Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади самостійно визначає форму та метод опрацювання зібраної відповідно до Податкового кодексу України податкової інформації.

На виконання даного положення Державна податкова адміністрація України видала ряд наказів, що регламентують роботу органів державної податкової служби, при опрацюванні податкової звітності з податку на додану вартість: Наказ (Методичні рекомендації) від 18.04.2008 року, № 266 «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів», Наказ (Регламент) від 25.01.2010 року, № 34 «Про організацію комплексного відпрацювання сум податкового кредиту з податку на додану вартість», наказ від 08.08.2011 року № 475/ДСК «Про впровадження комплексної системи запобігання та протидії процесам тінізації економіки».

Отже, з вищенаведеного вбачається, що податковий орган, аналізуючи самостійно подані ФОП ОСОБА_3 податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2012 року, за своєю формою і методами опрацювання отриманої інформації, вправі дійти висновку, що задеклароване різке збільшення сум податкового кредиту звітного періоду порівняно з податковим кредитом попереднього звітного періоду може свідчити про можливі порушення податкового, валютного законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи Державної податкової служби.

Як наслідок за результатом опрацьованої інформації податковий орган зобовязаний з метою реалізації покладених на нього функцій щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів, вжити визначені законом заходи для встановлення у визначеному законом порядку факту наявності або відсутності порушення.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 затверджено «Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» (далі Порядок №1245).

Як визначено в абзаці 2 пункту 1 Порядку - податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі діяльності і необхідні для реалізації покладених на органи державної податкової служби завдань і функцій.

Відповідно до пункту 9 вказаного вище Порядку - органи державної податкової служби мають право звернутися до субєктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлені законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документальне підтвердження такої інформації.

Пунктом 10 Порядку визначено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Водночас, згідно з вимогами пункту 11 вищезазначеного Порядку, - перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законодавчих підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки;в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з абзацом 2 пункту 14 Порядку - у випадку, коли за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на органи державної податкової служби, платник податку зобовязаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обовязковий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту.

В силу положень пункту 16 Порядку, - у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб'єкт інформаційних відносин звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Як вже було зазначено, судом встановлено, що з метою підтвердження або спростування наявності факту порушення податкового, валютного та іншого законодавства ФОП - ОСОБА_3, яке, на думку податкового органу, виражається різкому збільшенні суми податкового кредиту звітного періоду за листопад 2012 року порівняно з податковим кредитом попереднього звітного періоду (жовтня 2012 року), Тернопільською ОДПІ на адресу ФОП ОСОБА_3 був направлений запит від 27.01.2013 року №4574/17-40, «Про надання інформації та її документального підтвердження», який отриманий позивачем 08.02.2013 року.

Однак, у своєму листі №24 від 22.02.2013 року позивач відмовив у наданні повної відповіді на запит, оскільки вважає, що декларування ним збільшення податкового кредиту за листопад 2012 року не є фактом, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства і жодним із законодавчих чи підзаконних нормативних актів податкового органу зміна розміру податкового кредиту не визначена як факт, що може свідчити про порушення норм податкового законодавства, а тому у звязку з цим позивач вважає, що запит складено з порушенням вимог п.73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

Така відмова позивача у наданні податковому органу запитуваної інформації та документів, визначеної в запиті, вподальшому і призвела до прийняття оскаржуваного наказу №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.».

Надаючи правову оцінку доводам позивача про невідповідність запиту відповідача (за вих.№4574/17-40 про надання інформації та її документального підтвердження щодо причин різкого збільшення податкового кредиту та здійснених господарських операцій у листопаді 2012 року) вимогам п. 73.3. ст. 73, пп.78.1.1. п. 78.1. ст.78. Податкового кодексу України та ст. 12 «Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1245, - суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, при цьому, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені відповідачем , як субєктом владних повноважень в основу прийняття оскаржуваного рішення - наказу №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.» на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд наголошує на такому.

Так, підпунктом 78.1.1. п.78.1. ст.78. Податкового кодексу України, який став однією із підстав для прийняття оскаржуваного наказу, однією із виключних підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, - визначено наявність виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. При цьому, виявлення наявності таких фактів, як обставин, наявність яких може бути визнана підставою для проведення перевірки, можливе лише у двох виключних випадках:

- за наслідками перевірок інших платників податків;

- за наслідками отримання податкової інформації.

Водночас, згідно з цією ж нормою, документальна позапланова перевірка за наявності хоча б однієї з вказаних обставин, - здійснюється у разі, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Як видно із запиту від 27.01.2013 року №4574/17-40, «Про надання інформації та її документального підтвердження», підставою для направлення запиту - стали наслідки отримання Тернопільською ОДПІ податкової інформації, самостійно поданої позивачем як платником податків.

Крім того, як видно зі змісту даного запиту, - в самому запиті чітко вказано, що саме факт декларування різкого збільшення сум податкового кредиту звітного періоду (у листопаді 2012 року - 129120,00 грн.) порівняно з податковим кредитом попереднього звітного періоду (у жовтні 2012 року - 30317,00 грн.). є фактом, який, на думку податкового органу, може свідчити про можливе порушення податкового законодавства зі сторони позивача.

З врахуванням викладеного, суд оцінює письмову відповідь позивача за вих. №24 від 22.02.2013 року на запит, отриманий ним 08.02.2013 року, - як відмову в наданні податковому органу зазначених в запиті інформації та документів.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що така відповідь (відмова) була надана позивачем поза межам десятиденного строку з дня отримання самого запиту.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що положення пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, на які йдеться посилання в запиті Тернопільської ОДПІ №4574/17-40 від 27.01.2013 року, визначають порядок отримання інформації в порядку, встановленому Главою 7 Податкового кодексу України, яка, в свою чергу, регулює порядок інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби, а саме - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

В той же час, варто зазначити, що позивач не наділений повноваженнями щодо надання висновків стосовно оцінки роботи податкових органів при опрацюванні інформації, їх форми та методів, які визначаються центральним органом виконавчої влади, проте вправі надати усі необхідні матеріали та документи, які, на його думку, спростовують посилання податкового органу щодо наявності факту можливого порушення податкового, валютного та іншого законодавства, у зв'язку з різким збільшенням податкового кредиту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з ненаданням позивачем інформації та її документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби у встановлений законом термін (протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту), - у Тернопільської ОДПІ виникли підстави для проведення позапланової документальної перевірки, передбачені пп..78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що для прийняття наказу Тернопільської ОДПІ №727 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД-ФО ОСОБА_3Я.», - у податкового органу були всі законодавчо визначені підстави. При цьому вказаний наказ - оформлений у відповідності з чинним законодавством.

Таким чином, підстави для скасування наказу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.» - відсутні.

Відсутні, з аналогічних причин, і підстави для визнання незаконними дій посадових осіб Тернопільської ОДПІ, спрямовані на проведення позапланової документальної виїзної перевірки на підставі даного наказу.

При цьому, суд зазначає, що, як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось обома сторонами, - після ознайомлення СГД ФО ОСОБА_3 з направленням на проведення перевірки та вручення йому примірнику вищевказаного наказу, посадова особа Тернопільської ОДПІ позивачем до перевірки допущена - не була, та, відповідно, ніяких дій, спрямованих на проведення перевірки (окрім складення у відповідності до п. 81.2. ст. 81 Податкового кодексу України акту недопуску до проведення перевірки), у визначений в наказі строк для її проведення (терміном 5 робочих днів з 04.03.2013 року) ніким із посадових осіб Тернопільської ОДПІ, не вчинялось, а відтак, і жодних прав позивача порушено не було.

Згідно з п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Однією з підстав застосування арешту майна відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України є відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

З огляду на те, що у Тернопільської ОДПІ були всі законодавчо визначені підстави для проведення документальної позапланової перевірки позивача, однак, позивач посадової особи Тернопільської ОДПІ до її проведення не допустив, суд приходить до висновку, що подальше прийняття на підставі п.п.94.2.3. п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - СГД_ФО ОСОБА_3 було правомірним і законним, а відтак, відсутні правові підстави і для визнання протиправним та скасування даного рішення у судовому порядку, та задоволення позові у в цій частині.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2013 року закрито провадження у справі №813/591/13-а за поданням Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року. Тобто, дія рішення №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування до позивача умовного адміністративного арешту майна платника податків - автоматично втратила свою чинність внаслідок того, що протягом 96 годин після винесення вказаного рішення обґрунтованість застосованого умовного адміністративного арешту не була підтверджена судом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, який заперечував проти адміністративного позову, виконано обов'язок щодо доведення законності оскаржуваних наказу №727 від 04.03.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СГД ФО ОСОБА_3Я.» та рішення заступника начальника Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, а також - надано належні та допустимі докази в обґрунтування правомірності їх прийняття та вчинення відповідних дій.

Відтак, беручи до уваги усе вищевикладене, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, обєктивно оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази, які мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, в їх сукупності, - суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати понесені позивачем з Державного бюджету України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили за правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

/Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 квітня 2013 року./

Головуючий суддя (підпис) Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В. Л.