Справа № 813/173/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Справа № 876/2212/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Багрія В.М.,Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дім-Ек до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ Дім-Ек звернулося в суд з позовом до відповідача - Городоцької ОДПІ, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 грудня 2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 14053,00 грн, в т.ч. за основним платежем 11242,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 2811,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 30 грудня 2015 року №.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що господарські операції позивача з контрагентами - ПП "Хімінвест" та ТОВ "Укр ОСОБА_1" не мають реального характеру. Апелянт звертає увагу на те, що контрагенти позивача фактично не займалися фінансово-господарською діяльністю, а проводили транзитні операції, спрямовані на здійснення господарських операцій, пов'язаних з отриманням (наданням) податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, і були лише документовані на папері з метою отримання податкових вигод. Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що у контрагентів позивача відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, а саме: кваліфікований персонал, основні фонди, транспортні засоби, приміщення, а також інші фізичні та технологічні можливості до вчинення дій, що становлять зміст господарської операції. Апелянт звертає також увагу на недоліки податкової правосубєктності ПП "Хімінвест" та ТОВ "Укр ОСОБА_1 " - контрагентів позивача, а саме: відсутність за місцем реєстрації (підприємство за юридичною адресою не знаходиться), що підтверджується ОСОБА_2 про неможливість проведення зустрічних звірок. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 03 по 09 грудня 2015 року Городоцька ОДПІ провела позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ Дім-Ек з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року з питань законності формування податкового кредиту по ланцюгу формування ПДВ через транзитні підприємства до підприємств категорії податкова яма, якою встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 11242,00 грн, в т.ч. за лютий 2015 в розмірі 458,00 грн., березень 2015 8284,00 грн. та за квітень 2015 2500,00 грн.

За результатами перевірки складено акт №297/2201/38380664 від 16 грудня 2015 року.

30 грудня 2015 року на підставі вказаного акта Городоцька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ Дім-Ек збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 14053,00 грн., в т.ч. за основним платежем 11242,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2811,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ПП "Хімінвест" та ТОВ "Укр ОСОБА_1", оскільки господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентами, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Висновки податкового органу про неправомірність формування платником податків податкового кредиту за результатами таких господарських операцій є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем для перевірки представлено податковому органу ряд документів, які є належним підтвердженням реальності операцій між позивачем та контрагентами, а також свідчать про належне документування їх здійснення і вказують на коректність обчислення та сплати податків і зборів по таких операціях. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі помилкових висновків Городоцької ОДПІ про порушення ТОВ Дім-Ек податкового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2014 ТОВ Дім-Ек (Підрядник) та Храм УГКЦ Різдва Пресвятої Богородиці (Замовник) уклали договір підряду №20-11/14 щодо виконання робіт з влаштування монолітних залізобетонних фундаментів для каплиці за адресою: пр. Червоної Калини, 70, м. Львів.

Відповідно до цього договору укладено дві додаткові угоди від 25 лютого 2015 року та від 09 березня 2015 року.

На виконання умов вказаного договору ТОВ Дім-Ек залучило субпідрядні організації: ТОВ "Укр сервіс груп" та ПП "Хімінвест".

ТОВ "Дім-Ек" уклало договір підряду № 02/02-15 від 02 лютого 2015 року з ПП "Хімінвест", відповідно до умов якого ПП " Хімінвест " зобов'язується виконати загально-будівельні роботи за адресою: пр. Червоної Калини, 70, м. Львів.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав податкову накладну № 561 на загальну суму 17450,00 грн., в т.ч. ПДВ 2908,33 грн., договір на виконання робіт (№ 02/02-15 від 02 лютого 2015 року), акт приймання виконаних будівельних робіт, ліцензію на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів.

Також ТОВ "Дім - Ек" уклало договір підряду № 03/03-15 від 03 березня 2015 року з ПП "Хімінвест" щодо виконання загально-будівельних робіт за адресою: пр. Червоної Калини, 70, м. Львів.

24 березня 2015 року ПП "Хімінвест" та ТОВ "Укр ОСОБА_1" уклали договір відступлення права вимоги та переведення боргу, відповідно до умов якого ТОВ "Укр ОСОБА_1" є новим кредитором щодо виконання зобов'язань за договором № 03/03- 15 від 03 березня 2015 року, таким чином новий кредитор ТОВ "Укр ОСОБА_1 " отримав всі права вимоги на виконання зобов'язань згідно договору укладеного між ПП "Хімінвест" та ТОВ "Дім - Ек".

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав податкову накладну №150 на загальну суму 35000,00 грн., в т.ч. 5833,33 грн., акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2015 року підписаний ТОВ "Укр ОСОБА_1" та ТОВ "Дім - Ек" .

ТОВ "Дім-Ек" також уклало договір підряду № 01/04-15 від 01 квітня 2015 року з ТОВ "Укр ОСОБА_1" щодо виконання загально-будівельних робіт за адресою: пр. Червоної Калини, 70, м. Львів.

Позивач на підтвердження реальності вчинення цієї господарської операції надав податкову накладну № 141 на загальну суму 15000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2500,00 грн., акт приймання виконаних будівельних робіт.

Розрахунки за вказаними договорами проведені виключно в безготівковому вигляді, шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку позивача на розрахункові рахунки контрагентів, що підтверджується платіжними дорученнями № 46 від 04 березня 2015 року, №62 від 23 березня 2015 року, №81 від 17 квітня 2015 року про оплату за виконані роботи.

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентами, що підтверджується, зокрема, оборотно-сальдовими відомостями за період, що підлягав перевірці.

Податкова накладна, яка отримана від ПП "Хімінвест", включена ТОВ "Дім-Ек" до реєстру отриманих податкових накладних, а суми ПДВ відображено у податковій декларації з ПДВ (ряд.10 кол.1) та у ряд.17 усього податкового кредиту за лютий 2015 року на суму ПДВ 2908,33 грн.

Податкові накладні, яка отримані від ТОВ "Укр ОСОБА_1", включені ТОВ "Дім-Ек" до реєстру отриманих податкових накладних, а суми ПДВ відображено у податковій декларації з ПДВ (ряд.10 кол.1) та у ряд.17 усього податкового кредиту: за березень 2015 року на суму ПДВ 5833,33 грн., за квітень 2015 року на суму 2500,00 грн.

Позивачем також підтверджено факт використання наданих ТОВ "Укр ОСОБА_1" та ПП "Хімінвест" послуг у власній господарській діяльності. Зокрема, загально-будівельні роботи виконувались зазначеними контрагентами як субпідрядниками, і результати цих робіт передані позивачем замовнику.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

З огляду на викладене, надані платником податків - ТОВ "Дім-Ек" на підтвердження свого права на податковий кредит докази підлягають оцінці у зазначеному аспекті.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем первинні документи повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містять вичерпні дані щодо переліку придбаного і поставленого товару, наданих послуг, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій з ТОВ "Укр ОСОБА_1" та ПП "Хімінвест".

Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам податковий орган не надав, а тому вказані документи мають статус юридично значимих.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ "Укр ОСОБА_1" та ПП "Хімінвест", доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на недоліки податкової правосубєктності вказаних контрагентів позивача, а саме: відсутність за місцем реєстрації (підприємства за юридичною адресою не знаходиться), що підтверджується актами про неможливість проведення зустрічних звірок, як на доказ нереальності здійснення господарських операцій та порушення податкового законодавства позивачем, оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є службовим документом органів податкової служби, який складається не за результатами здійснення органом державної податкової служби певних дій, зокрема, у зв'язку з проведенням зустрічної звірки, а у зв'язку із встановленням факту, що не дає змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Такий акт не може містити факти порушень податкового законодавства з питань повноти нарахування і сплати податків, оскільки зустрічна звірка, якою могли бути встановлені такі факти, не відбулась.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказом відсутності контрагентів позивача за юридичною адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази, зокрема, дані податкового органу, які не належить до передбачених ст.69 КАС України доказів, ці обставини підтвердити не можуть, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

Покликання апелянта на нереальність господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку відсутністю виробничих потужностей та трудових ресурсів є безпідставними, оскільки немає законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних засобів, тобто є можливість здійснення діяльності шляхом використання орендованих основних фондів, залучення трудових ресурсів на підставі укладення цивільно-правових договорів.

Щодо покликань апелянта на відсутність ділової мети у спірних господарських операціях, а саме: відсутність використання у власній господарській діяльності, то колегія суддів вважає такі безпідставними та звертає увагу на те, що під час розгляду справи Городоцька ОДПІ не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Доводи апелянта в цій частині є безпідставними та не спростовують висноків суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій знаходилися на податковому обліку як платники ПДВ, їх свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ на час здійснення господарських операцій з позивачем не були анульовані, правочини з цими суб'єктами господарювання, а також первинні бухгалтерські та податкові документи не визнані у встановленому чинним законодавством України порядку недійсними.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що господарські операції між позивачем та його контрагентами належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на те, що ТОВ "Укр сервіс груп" не виступало у первинному договору учасником договірних правовідносин, що унеможливлює переуступку йому права вимоги ТОВ «Хімінвест» до ТОВ Дім-Ек, оскільки спірний договір відступлення права укладений з дотриманням вимог чинного цивільного законодавства, жодних свідчень того, що вказаний договір та/або його виконання спричинило заниження об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях податковим органом не зазначено та не встановлено, тому позивач мав правові підстави та правомірно скористався ними щодо формування податкового кредиту за договором відступлення прав вимоги відповідно до ст.198 ПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних.

Подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку в галузі оподаткування.

Така позиція висловлена, зокрема, в Постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року в справі № 21-47а10, який зазначив, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг) на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. Таким чином, порушення податкової дисципліни контрагентом не є підставою для відмови у праві на податковий кредит.

Така правова позиція суду узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 30 грудня 2015 року прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі № 813/173/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.М. Багрій

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 19 травня 2016 року.