Справа № 216/8830/15-а (2-а/216/194/15)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2016 рокусправа № 216/8830/15-а (2-а/216/194/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивачів: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року

у справі № 216/8830/15-а

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради

про зобов'язання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, в якому просили:

визнати відмову відповідача нарахування та виплати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги у розмірах: ОСОБА_1 - 8 мінімальних пенсій, тобто - 8592 грн., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 7 мінімальних пенсій за віком, тобто по 7518 грн. - протиправною, та такою, що порушує конституційні права позивачів.

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачам щорічну одноразову допомогу до дня Перемоги у розмірах: ОСОБА_1 - 8 мінімальних пенсій за віком, тобто 8592 грн., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 7 мінімальних пенсій за віком, тобто по 7518 грн., з урахуванням отриманих сум за вказаний період.

стягнути з відповідача щорічну одноразову допомогу до дня Перемоги за 2015 рік згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на користь ОСОБА_1 - 8592 грн., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 7518 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі як учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інваліди захворювання, що пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, - особи, на яких розповсюджуються положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», мають право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, визначених ст.13 вказаного Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За 2015 рік позивачам виплачена щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня в розмірах, який не відповідає вказаному Закону.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивовано тим, що при виплаті позивачам щорічної разової допомоги до 5 травня у 2015 році права позивачів порушені не були, оскільки розмір таких виплат відповідав розміру, встановленому у постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»». У 2015 році фінансування пільг та компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводилось відповідно до обсягів, затверджених Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду та задовольнити адміністративний позов. Позивачі зазначають, що застосування підзаконного нормативного акту - Постанови Кабінету Міністрів України № 147 від 31.03.2015 при визначенні розміру допомоги суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», адже законами, які регулюють правовідносини щодо виплати до 5 травня, є Конституція України, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивачі (їх представники), представник відповідача в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії; ОСОБА_1 є інвалідом II групи, ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи, ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи захворювання, що пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи.

Статус позивачів та той факт, що на них розповсюджуються положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і позивачі мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня (ст.ст.7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») відповідачем не спростовується.

В квітні 2015 року відповідачем виплачено щорічну разову грошову допомоги до 5 травня: ОСОБА_1 в розмірі 2475,00 грн., ОСОБА_2 - 2200,00 грн., ОСОБА_3 - 2200,00 грн., ОСОБА_4 - 2200,00 грн., ОСОБА_5 - 2200,00 грн.

Позивачі звернулись до відповідача з заявам від 24.09.2015, в яких просили нарахувати та виплати щорічну одноразову допомогу до дня Перемоги за 2015 рік в розмірах, що визначені в ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач відповідними листами від 06.10.2015 повідомив кожного з позивачів, що позивачам разова грошова допомога, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплачена в розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» № 147 від 31.03.2015 (а.с.6, 9, 13, 18, 22).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Спірним в межах даної справи є питання виплати позивачам разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2015 році, розмір якої, як вважають позивачі, не може встановлюватись постановами Кабінету Міністрів України з огляду на рішення Конституційного Суду України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 до інвалідів війни належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно положень статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 № 3551-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

У відповідності до ст.13 Закону № 3551-XII в редакції, що відновлена згідно Рішенню Конституційного Суду України № 10рп/2008 від 22.05.2008, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, згідно з п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2835 гривень; II групи - 2475 гривень; III групи - 2200 гривень.

Отже виплата позивачам як інвалідам війни ІІ, ІІІ групи щорічної допомоги до 5 травня за 2015 рік у розмірі 2475 грн., 2200 грн., відповідно, здійснена на основі діючого законодавства.

З приводу делегування певних повноважень у спірних правовідносинах Кабінету Міністрів України апеляційний суд зазначає наступне.

За приписами ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, та інше.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що законом про Державний бюджет України визначаються є додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат (ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III).

Разом з тим, у пп.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У ч.ч.1, 2 ст.23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто саме Законом України про Держбюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі, видатки на виплату щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни та учасникам бойових дій.

Зазначене дає підстави для висновку, що встановлення постановою Кабінету Міністрів України розміру виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, вчиняється в межах повноважень останнього та з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати Законом та залежно від прожиткового мінімуму.

Отже, станом на час виплати позивачам вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачам грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 147, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати позивачам щорічної разової допомоги до 5 травня відсутні.

Відповідно, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити відповідні нарахування та стягнення недоплаченої грошової допомоги за 2015 рік на користь позивачів.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року у справі № 216/8830/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко