Справа № 805/795/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 р. Справа №805/795/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13:45

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Ушаковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

14.03.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.10.2015 року №/691 на суму 510,00 грн, №/690 на суму 10 597,60 грн та рішення про застосування фінансових санкцій від 28.10.2015 року № /689 на суму 27 000,00 грн, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що податковим органом було проведено перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» який знаходиться орендованому позивачем приміщені. Під час антитерористичної операції, яка проводиться на території Донецької та Луганських областей, магазин з документами та податковими накладними був знищений. 18.02.2016 року позивачем було отримано спірні податкові повідомлення-рішення з посиланням на акт перевірки № 12/05-99-21-01/НОМЕР_1 від 22.09.2015 року. Висновки акту полягають у тому, що податковим органом було виявлено: порушення, яке полягало у відсутності забезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів; порушення щодо не проведення зареєстрованого та переведеного у фіскальний режим роботи РРО та не видачі розрахункового документа встановленого зразку, не ведення у порядку встановленого чинним законодавством України товарних запасів за місцем їх реалізації; порушення здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Вважає, що податковим органом були порушені норми чинного законодавства та взагалі податковий орган не мав право проводити позапланову перевірку.

Відповідачем через відділ діловодства та документообігу суду надано заперечення в обґрунтування якого, зазначає, що дійсно податковим органом було здійснено фактичну перевірку магазина «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить позивача, внаслідок чого встановлені порушення та складено акт перевірки, на підставі акту перевірки сформовані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій. Зазначає, що перевірка проводилася у відповідності до норм діючого законодавства, позивач при проведені перевірки відмовився від надання необхідних документів та підписання акту перевірки. Посилання на знищення пожежею магазину та документів, підтверджені актами про пожежу від 29.07.2014 року, однак станом на день проведення перевірки 16.09.2015 року та по сьогоднішній день, позивачем зазначені документи не відновленні, хоча зазначене передбачено чинним законодавством. Посилання на норми наведені у позовній заяві є безпідставними, та до позивача, як суб'єкта господарювання вони не застосовуються. Отже, позивачем ігноруються вимоги податкового законодавства, на момент перевірки існували порушення викладені у акті перевірки, у відповідності до чого податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкції прийняті правомірно.

Представник позивача через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, м. Авдіївка Донецька область, 86065), є фізичною особою-підприємцем, пройшов передбачену законодавством державну реєстрацію з 29.03.2010 року державний номер 2 002116, зазначене вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Ясинуватська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб'єктом владних повноважень, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що податковим органом у період з 16.09.2015 року по 22.09.2015 року проведена фактична перевірка магазина «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що належить фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1

За результатами зазначеної перевірки складено акт № 12/05-99-21-01/НОМЕР_1 від 22.09.2015 року про результат фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено: порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481) в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями; порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних i poздpiбниx цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» із змінами та доповненнями в частині реалізації роздрібної торгівлі алкогольних напоїв за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на алкогольні напої; порушення пункту 82.5 ст. 85 Податкового кодексу України в частині незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення i сплати податків та зборів протягом установлених ПКУ строків їх зберігання та/або ненадання контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених ПКУ; порушення п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями, в частині не проведення розрахункових операцій через зареєстрований та переведений у фіскальний режим роботи РРО та не видачі розрахункового документу встановленого зразку, не ведення у порядку, встановленого чинним законодавством України, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 5 298,30 грн.

На підставі складеного акту перевірки сформовано: Податкове повідомлення-рішення № /691 (форма «С») від 28.10.2015 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 510,00 грн; Податкове повідомлення-рішення № /690 (форма «С») від 28.10.2015 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10 597,60 грн; Рішення про застосування фінансових санкцій № /689 від 28.10.2015 про зобов'язання сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 27 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору оренди від 01.01.2013 року ФОП ОСОБА_1 було надано в оренду приміщення розташоване за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Леніна 173, для здійснення роздрібної торгівлі

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000542 в період часу з 28 по 29липня 2014 року, в результаті артилерійського обстрілу було пошкоджено будинки, зокрема, сталося загорання магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» розташованого за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Леніна 173, разом з документами та податковими накладними, та в результаті чого згорів легковий пасажирський автомобіль ГАЗ 32213214, зазначене також підтверджується актами про пожежу від 29.07.2014 року.

Як зазначає позивач та відповідачем зазначене не заперечується, фактична перевірки здійснювалася за новою адресою, орендованого позивачем приміщення, а саме: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Карла Маркса, 25.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Судом встановлено що спірні правовідносини виникли у період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Законом України № 1669-VIІ від 02.09.2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669-VIІ визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затверджується Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII.

Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абз. 3 п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII).

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.

02.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Зазначене розпорядження опубліковано 08.12.2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України "Урядовий портал".

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Авдіївка Донецької області.

Позивачем до матеріалів справи додано Сертифікат Торгово-промислової палати №5764 про засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.06.2014 року щодо обов'язку сплати податку 15% на доходи фізичних осіб за 2014 рік до 19.02.2015 року, обставини тривають станом на 01.02.2016 року, однак зазначений сертифікат не приймається до уваги, оскільки стосується податку на доходи фізичних осіб та до спірних правовідносин не має відношення.

Позивачем в обгрунтування позову зазначено, що податковим органом було незаконно проведено перевірку.

Відповідно до пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

З приписів пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України вбачається, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Так, згідно пункту 3 розділу 2 Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, встановлено, що проведення у 2015 та 2016 роках перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних ociб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак, в другому абзаці даного пункту визначено, що зазначене обмеження не поширюються з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних ociб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Суд зауважує, що проведена податковим органом перевірка є фактичною, посилання позивача на ст. 3 Закону № 1669-VII є безпідставними, оскільки зазначеною статею встановлено мораторій на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання.

Інші підстави проведення фактичної перевірки сторонами не оспорюються.

Отже підсумовуючи зазначене вбачається, що податковим органом було проведено фактичну перевірку позивача з питань реалізації підакцизних товарів, у відповідності до чого перевірка була здійснена правомірно.

Стосовно надання документів необхідних при проведені податковим органом перевірки, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно абзацу 3 п. 82.4 ст. 82 ПК України, перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих днів, а в разі необхідності проведення експертизи, отримання інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків, завершення розгляду судом позовів з питань, пов'язаних з предметом перевірки, відновлення платником податків втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний для завершення таких процедур.

Приписами статті 44 ПК України встановлені вимоги та обов'язки суб'єктів господарювання щодо ведення та збереження документів для підтвердження здійснення ним господарської діяльності.

Пунктом 44.1 зазначеної статті визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів,регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 зазначеної статті передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено наконтролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.5. зазначеної статті визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Як раніше було встановлено внаслідок артилерійського обстрілу було знищено пожежею магазин та документи позивача, зазначене підтверджується актами про пожежу від 29.07.2014 року, однак станом на день проведення перевірки 16.09.2015 року та по сьогоднішній день, позивачем зазначені документи не відновленні, хоча зазначене передбачено чинним законодавством.

Згідно акту від 16.09.2015 року при проведені фактичної перевірки позивач відмовився від надання всіх документів, що належать та пов'язані з предметом перевірки.

Крім того, статтею 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва i oбігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР визначено, що вpaзі втрати або пошкодження ліцензії, орган, який видав ліцензію на підставі заяви суб'єкта господарювання протягом семи робочих днів видає суб'єкту господарювання дублікат ліцензії. Строк для дубліката ліцензії не може перевищувати строку дії, зазначеного у втраченій або пошкодженій ліцензії.

Отже, позивачем у передбачений законом порядок та строк пошкоджені та втрачені документи після пожежі та до теперішнього часу не відновлено, позивач не звернувся до податкового органу з відповідним повідомленням про знищення документів та заявою про видачу дубліката ліцензії, тим самим ним не забезпечено надання документів при проведені податковим органом фактичної перевірки,

Також, згідно п. 81.3 ст. 81 ПК України, керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

З акту перевірки № 12/05-99-21-01/НОМЕР_1 від 22.09.2015 року вбачається, що позивач відмовився від підписання складеного акту.

Отже, з огляду на зазначене позивачем не було виконано свого обов'язку щодо повідомлення контролюючого органу про зменшення первинних документів податкового та бухгалтерського обліку та не вчинені жодні дії з відновлення цих документів.

Щодо застосування строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що до позивача була застосована не адміністративна відповідальність з адміністративним стягненням у вигляді штрафу, а фінансова відповідальність, за невиконання ним вимог податкового законодавства у виді застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Тобто, у даному випадку це різні види юридичної відповідальності, і позивача притягнуто до відповідальності, як суб'єкта господарювання - фізичну особу-підприємця.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України,- доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 86 КАС України,- суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України,- обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду відповідач довів правомірність сформованих: податкового повідомлення-рішення № /691 (форма «С») від 28.10.2015 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 510,00 грн; податкового повідомлення-рішення № /690 (форма «С») від 28.10.2015 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10 597,60 грн; рішення про застосування фінансових санкцій № /689 від 28.10.2015 про зобов'язання сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 27 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 71, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити.

Повний текст постанови виготовлено 19.05.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.