Справа № 826/15429/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2016 року № 826/15429/15

за позовом Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Суддя - Вовк П.В.

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, відповідач), в якій позивач просив стягнути з відповідача суму його податкового боргу в розмірі 1 736 798, 59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 1736798, 59 грн. внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов'язань.

В наданих суду поясненнях представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого була визначена сума податкової заборгованості відповідача, було скасоване в судовому порядку.

У судове засідання, призначене на 18 травня 2016 року, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники позивача та відповідача не з'явились.

Водночас, 09 березня 2016 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про здійснення розгляду даної справи за його відсутності.

Враховуючи зазначене та те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення адміністративної справи, суд визнав за можливе проводити її розгляд за відсутності представників сторін.

На підставі зазначеного та відповідно до положень ч. 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2014 року позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким відповідачу, на підставі відомостей акту перевірки № 6119/26-51-17-03/НОМЕР_2 від 07 серпня 2014 року, збільшено суму його грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 1 681 521, 29 грн.

Податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога форми «Ф» від 15 січня 2015 року на суму 1 736 798, 59 грн., яка була отримана ОСОБА_1 23 березня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про заборгованість по платежах до бюджету від 20 травня 2015 року № 11, до суми податкової заборгованості відповідача, крім вказаної вище суми, визначеної податковим повідомленням-рішенням, включено суму нарахованої податковим органом пені у розмірі 55 277, 30 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 статті 57 ПК України).

Згідно з п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого у відповідача виникло зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, було оскаржене ним до суду.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року по справі № 826/22324/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року №.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року зазначену постанову суду першої інстанції було скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2016 року, прийнятою у судовому засіданні, постанову суду апеляційної інстанції від 01 лютого 2016 року скасовано, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року залишено в силі.

Відповідно до ч. 5 статті 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Враховуючи набрання законної сили рішенням суду про скасування податкового повідомлення-рішення позивача, на підставі якого відповідачу було визначено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

При цьому суд враховує, що оскільки відповідно до наведеного вище положення п.14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, частиною податкового боргу, який може бути стягнутий податковим органом, є пеня, нарахована на суму узгодженого податкового зобов'язання, та беручи до уваги, що у зв'язку з скасуванням в судовому порядку вказаного вище податкового повідомлення-рішення сума узгоджених зобов'язань відповідача, які досліджуються в межах розгляду даної справи, дорівнює нулю, відсутні підстави для задоволення поданого ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві позову також в частині стягнення з відповідача сум пені, нарахованої за несплату ОСОБА_1 грошового зобов'язання відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року №.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк