Справа № 804/6148/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2016 рокусправа № 804/6148/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Прокопчук Т.С. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації,,-

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України №110100000/2014/200221/1 від 11.11.2014 про коригування митної вартості товару та визнати протиправною та скасувати оформлену Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2014/00548 від 11.11.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.10.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» (покупцем) (далі ТОВ «Торговий дім «Фаворит») та «P.Pavlides S.A.» (Греція) (продавцем) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку продукції № 2419-РС/GR (далі Контракт), відповідно до умов якого продавець зобовязався поставити товар у відповідності до специфікацій, а покупець прийняти та оплатити товар.

На виконання вказаного Контракту та згідно специфікації № 2 від 15.09.2014 та інвойсу № 84201 від 15.10.2014 Компанією «P.Pavlides S.A.» (Греція) здійснено відвантаження ТОВ «Торговий дім «Фаворит» товару: половинки персиків в легкому сиропі, стандартної якості в ж/б по 820,00 гр. в картонному ящику по 12 банок в кожному, на суму постачання 13770,00 EUR.

З метою розмитнення вказаного товару позивачем 07.11.2014 подано до митного органу, шляхом електронного декларування митну декларацію № 11010000/2014/231075 з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту, з використанням основного методу (за ціною договору), в декларації товар задекларований до розмитнення за ціною - 13770 EUR (0,7736 EUR/кг).

Проте, під час проведення перевірки документів, наданих для митного оформлення було встановлено, що надані декларантом документи містять розбіжності та невідповідності , у звязку з чим митним органом було запропоновано надати додаткові документи.

На вимогу митного органу, декларантом було надано митниці експортну декларацію та її переклад, щодо інших документів зазначено про неможливість їх надання у десятиденний термін.

У звязку не наданням декларантом документів, що витребовувалися митницею та виявленими розбіжностями у наданій копії митної декларації країни відправника, Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України було скориговано митну вартість із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості 2- ґ резервного методу та прийняте рішення про коригування митної вартості товару №110100000/2014/200221/1 від 11.11.2014 та оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2014/00548 від 11.11.2014.

У звязку з незгодою з прийнятими рішеннями, за заявою декларанта оцінювані партії товару були випущені у вільний обіг під гарантійні зобовязання.

Правомірність та обґрунтованість зазначеного рішення про коригування митної вартості товару та прийняття картки відмови і стала підставою звернення позивача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з встановлених розбіжностей у поданих декларантом документах.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, які стали підставою для відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як субєкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз наведених вище норм права, підставою для проведення дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Так, згідного направленого митницею повідомлення декларанту, митним органом було встановлено наступні розбіжності: в специфікації № 2 від 15.09.2014 передбачена 100% передплата, для підтвердження передоплати за товар надано платіжне доручення № 647 від 23.10.2014 та swift від 27.10.2014, які не кореспондуються з датою відвантаження, що суперечить п. 5 даної специфікації. В договорі № 2419-РС/GR від 01.10.2014, згідно п. 4.2 та п. 4.3 міститься посилання на декларацію країни відправника, яка до митного органу не надавалася. В екологічній декларації № 68999 від 03.11.2014 та у гр. 21 поданої до митного оформлення ВМД транспортний засіб на кордоні зазначено «BERNARD A», в той час як в коносаменті ARKSKG від 18.10.2014 та інвойси № 84201 від 15.10.2014 «TOMRIZ A». За результатами митного контролю встановлено наявність декількох транспортних засобів, що використовувалися для транспортування товару до ввезення на митну територію України, що спричиняє здійснення додаткових витрат, які мають вплив на визначення митної вартості товару. Дата відвантаження, зазначена в Специфікації № 2 від 15.09.2014 та в заяві на перевезення № 8338/68380 від 02.10.2014 відрізняється від фактичної.

У звязку з чим декларанта було зобовязано надати наступні документи: а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; виписку з бухгалтерської документації.

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, митним органом зазначено про відмову декларанта в поданні додаткових документів та виявлені розбіжності в наданій копії митної декларації країни відправника, а саме: в екологічній декларації № 68999 від 03.11.2014 та у гр. 21 поданої до митного оформлення ВМД транспортний засіб на кордоні зазначено «BERNARD A», але в копії митної декларації країни відправника №14GREХ39 від 15.10.2014 - «TOMRIZ A»; у гр. 44 копії декларації країни відправлення товару вказані документи, які не надані до митного органу при митному оформленні, окрім інвойсу № 84201. Також в зазначеній копії митної декларації зазначені умови поставки FOB без назви місця призначення, де вантаж передається перевізнику.

При цьому, підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції, стали встановлені ним, в наданих декларантом митному органу документах розбіжності, зазначені в поданих до суду митним органом запереченнях, а саме: у рахунку - проформі від 06.11.2014, складеному ТОВ «Градалогістик» не визначено всіх відомостей про понесені витрати. До того ж, вказаний документ не містить посилання на договір, на підставі якого такий рахунок складався, що унеможливлює встановлення приналежності вказаного документу певному договору; у заявці на перевезення вантажу морським транспортом № 8338/68380 від 02.10.2014 сума транспортно - експедиційних послуг складає 1980 дол. США/контейнер, без розмежування такої вартості до та після митного кордону; калькуляція витрат на доставку вантажу від 07.11.2014 за вих. №07/11/1 складена безпосередньо ТОВ «Торговий дім «Фаворит», а не перевізником, митному органу не надані документи, на підставі яких така калькуляція складалася; до договору транспортного експедирування від 20.08.2011 № 1693, укладеному із ТОВ «Градалогістик» не надані первинні бухгалтерські документи, обовязковість яких передбачена п. 3.1. самого договору.

При цьому, як свідчать матеріали справи зазначені розбіжності не були підставою для прийняття митним органом оскаржуваних рішень, а документи, які б усували вказані розбіжності митним органом у декларанта не запитувалися.

Тобто, викладені обставини свідчать, що суд першої інстанції під час прийняття рішення по суті заявлених вимог, виходив з інших підстав, ані ж визначені в оскаржуваному рішенні митного органу про коригування митної вартості.

Водночас, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити, що заперечення відповідача, в частині неповного врахування транспортної складової митної вартості товару, що возився позивачем, знайшли своє відображення в матеріалах справи, проте суд апеляційної інстанції виходить з підстав прийняття оскаржуваного рішення, і не може прийняти до уваги, вказані обставини, оскільки вони не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в митній декларації 209140000/2014/38461 від 03.11.2014 року, на підставі якої митним органом була визначена митна вартість заявленого позивачем товару, митна вартість товару була визначена митним органом за 6 методом, а не за першим.

Доводи митного органу, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу та надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо розбіжностей в наданих декларантом документах для визначення митної вартості товару, які не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень, як вже зазначалося колегія не може прийняти їх до уваги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення у справі, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Фаворит" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. скасувати.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Фаворит" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України №110100000/2014/200221/1 від 11.11.2014 року про коригування митної вартості товару.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2014/00548 від 11.11.2014 року Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 10.05.2016 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: І.Ю. Богданенко