Справа № 22а-473/11
Суддя: Пікуль В. П.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-473/11 Головуючий у 1-й інстанції Нечволод Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської обла складі:

Головуючого судді: Пікуля В.П.

Судців : Акопян В.І., Лобова О.А.,

розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управл Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області на поста Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2009 року по справі за позі ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Полтавському район стягнення недоплаченої соціальної допомоги дитини війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2009 року п ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Полтавському рг протиправною та зобовязано здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України < загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з врахуваї проведених виплат з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 710 грн. 90 коп., з 22 тр 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 715 грн. 23 коп., з 1 січня 2009 року по 30 вересня 2009 в сумі 896 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про с] витрати.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій пре скасувати дане судове рішення, оскільки вважає, що воно винесено з порушенням норм бюджет законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенс страхування» та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних випла прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців приходні висновку, що судове рішення є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін.

Згідно ч.І ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції прави встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріальне процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі З мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позі права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на під ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 та з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2009 року. При цьому, такі висновки суду ґрунтувалис рішеннях Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України < державний бюджет України на 2007 рік» та п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюдж 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції чинній ні виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримані державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімаг пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх шсезс положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Консгптці^ншм. Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України вшзазалшсі неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про седдддезі; захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не §а»Еа застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно вйхг,зк з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплата з: повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей кИнвгя здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була з«зе5ег але в порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив щютащрше? бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком вшнанаєтас* лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове заззаие пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював іжі*# розмір немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстгагш ж спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року вияввг неконституційним положення п. 12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рша. ж рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року дяззваг неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2 л:' І їїкзг про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону Украв* соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет ш 2іШ' зт* отже з цього дня вони втратили чинність і не підлягали застосуванню.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання візшешк» ж правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині «йие-. чюийр відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування дах вшеез» зве г предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового виЕ?§жааннг.1 коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарга ж і висновків суду першої інстанції і судове рішення є законним та обґрунтованим, а таку' вежзишззвг його зміни чи скасування відсутні.

Разом з тим необхідно врахувати, що даний спір виник в сфері соціальних празешзшяавБи Ш носять публічно-правовий характер, тому судовим рішенням повинні відновлю ватаез. щаюя жайг шляхом покладення на відповідача обовязку провести відповідні нарахування належних позивачу сум відповідно до спеціальних законів, а не шляхом стягнення кєвекезмк. *- тому в цій частині вимоги позивача безпідставні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Закоашг внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про сузотезиі жязшеж- суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подстдсним*' Полтавської області відхилити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 10 залишити без змін.

Виключити із резолютивної частини постанови вказівку суду про стягненні користь позивача за 2007 рік - 710 грн. 90 коп., за 2008 рік - 715 грн. 23 коп., за зжі коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не шшь Головуючий: Пікуль В.ІІ,

Судді: Акопян В.І.

ОСОБА_3