Справа № 820/11828/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2016 р. № 820/11828/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд :

- скасувати рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) і Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" та застосування наслідків недійсності правочину, яке оформлено наказом від 16 вересня 2015 року № 813.

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт ММ814938, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року), до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України інформацію щодо ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не вчинено дій спрямованих на виплату належних позивачу коштів, що знаходяться на депозитному рахунку відкритого банком на його імя.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що правочин, укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» є нікчемним, а укладання договору банківського рахунку та зарахування коштів на рахунок позивача є дробленням великого депозиту іншого клієнта банку, водночас позивач не надав доказів, що кошти в сумі 200000,00 грн. є саме його вкладом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти прозову заперечувала, посилаючись на обставини, зазначені у письмових запереченнях, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 27 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу ( депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215, відповідно до якого банк зобов'язувався відкрити вкладнику депозитний рахунок № 3175 ( а.с.13).

Відповідно до умов Договору, банк відкриває клієнту вкладний ( депозитний) рахунок, здійснює нарахування процентів, на умовах та й порядку, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 27 лютого 2015 року до договору банківського вкладу від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215, сторони договору домовились викласти п. 1.8 ст.1 Договору в наступній редакції: "Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного ( депозитного) рахунку вкладника, відкритого у Банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього договору" ( а.с.14).

Внесення вкладу у повному обсязі на депозитний рахунок, який було відкрито банком Позивачу, підтверджується платіжним дорученням № 46593327 від 27.02.2015, згідно якого від фізичної особи ОСОБА_5 на депозитний рахунок позивача № 3175 перераховано 200000,00 грн. ( а.с.15).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення №51 про запровадження з 03.03.2015 р. року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4.

Рішенням №71 від 08.04.2015 р. виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно.

Рішенням №147 від 03.08.2015р. виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було продовжено тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 р. прийнято рішення № 181, яким розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 08.10.2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Дельта Банк», для отримання коштів вкладники ПАТ «Дельта Банк» з 08 жовтня 2015 р. до 18 листопада 2015 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: АТ «ОЩАДБАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АБ «УКРГАЗБАНК». Для Харківської області у якості банку-агенту зазначений АТ «УКРЕКСІМБАНК».

Позивач звернувся 10.10.2015 до АТ «УКРЕКСІМБАНК» з метою отримання відшкодування вкладу у ПАТ «Дельта Банк» та 10.10.2015 р. отримав один переказ грошових коштів, ініційований Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 107,54 грн., за договором банківського вкладу від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215 ( а.с.41-42).

Судом встановлено, що кошти у сумі 107,54 грн. є відсотками за Договором.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що при зверненні до банку-агента Позивачу було відмовлено у виплаті повної суми відшкодування за договором банківського вкладу від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215 внаслідок відсутності у реєстрах вкладників такої суми для виплати відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 813 від 16.09.2015 було застосовано наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу ( депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у тому числі щодо позивача ( а.с. 57-59).

В подальшому, листом від 23.09.2015 № 8821/1412 представник ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю ОСОБА_6 повідомляла Позивача про нікчемність договору банківського вкладу від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215, укладеного між АТ «Дельта Банк» та Позивачем, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( а.с.16).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом .

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст. 3 вказаного Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини 3 вказаної статті Закону, виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Наведене свідчить, що до виключної компетенції виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка є колегіальним органом, належить повноваження щодо прийняття рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із положеннями частини 1 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною 3 вищенаведеної статті Закону встановлено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені статтею 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, згідно частини 2 вказаної статті Закону, уповноважена особа Фонду, серед іншого, має право, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно п. 1 ч. 5 вищенаведеної статті Закону закріплено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Вищевказані обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Пунктом 3 частини 1 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено право уповноваженої особи Фонду продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

При цьому, зазначене продовження, обмеження або припинення операцій повинно бути вмотивованим та ґрунтуватися на положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Дане положення кореспондується з положеннями ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" якими передбачено, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Так, згідно ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Вказані положення Закону України "Про систему гарантування вкладі фізичних осіб" кореспондується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, частинами 1-2 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Тобто, для визнання вищезазначеного договору - нікчемним правочином, відповідач повинен послатись на конкретну норму закону, яка передбачає їх нікчемність.

Під час судового розгляду встановлено, що підставою для відмови Уповноваженої особи у включенні позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є твердження про нікчемність укладеного договору через те, що його умови передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Саме на даній нормі ЦК України, в кореспонденції з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладі фізичних осіб", ґрунтуються висновки посадових осіб Фонду про нікчемність правочину, укладеного позивачем та ПАТ "Дельта Банк" (договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая" у гривнях від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215 (без доповнення)).

Отже, для формування висновків про нікчемність вищезазначеного правочину необхідно встановити, що його умови передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Дослідивши умови договору №005-20555-270215 з Додатковою угодою № 1, суд дійшов висновку, що він в момент укладення відповідав вимогам чинного законодавства, зокрема, перебачав можливість зарахування коштів на Рахунок Вкладника (позивача) шляхом перерахування з відкритого в Банку рахунку іншої фізичної особи резидента. Жодних переваг чи пільг в результаті укладення зазначеного договору позивачу надано не було.

В даному контексті варто звернути увагу на положення ст. 228 ЦК України, яка послугувала правовою основою для визнання вищенаведеного правочину нікчемним.

Даною нормою передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Із системного аналізу наведеної норми, а також виходячи із даних зафіксованих в протоколі засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 року ( а.с.53-54) та листі від 23.09.2015 № 8821/1412, яким позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу від 27 лютого 2015 року №005-20555-270215, укладеного між АТ «Дельта Банк» та Позивачем, (без доповнення), можна дійти висновку, що в даному випадку посадові особи Фонду наполягають на недодержанні вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, оскільки вести мову про незаконне заволодіння майном держави внаслідок укладення такого правочину передчасно.

Однак, в даному випадку, такий правочин підлягає визнанню недійсним судом. Крім того, обов'язковою умовою має бути встановлення умислу сторін на вчинення правочину з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, то незаконне отримання коштів за рахунок Фонду підпадає під дію ч. 3 ст. 228 ЦК України і такий правочин підлягає визнанню недійсним за рішенням суду.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження висновків щодо визнання правочинів нікчемними, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який в свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили.

Крім того, суд зауважує, що повідомивши позивача про нікчемність правочину, посадовими особами Фонду не були застосовані наслідки нікчемності правочину.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В свою чергу, в даному випадку грошові кошти залишаються на депозитному рахунку позивача, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто, в даному випадку слід застосовувати положення ст.204 ЦК України, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що рішення про визнання укладеного правочину нікчемним та відхилення вимоги позивача про задоволення вимог кредитора є неправомірними.

У звязку з чим, суд вважає за необхідне зазначити про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України інформацію щодо ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року .

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий курєр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 за № 14 (далі по тексту - Положення № 14) протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Щодо посилань відповідача, на постанову Правління Національного банку України від 30.10.2014р. № 692/БТ про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" та якою до банку було застосовано заходи впливу, зокрема, заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає, що вказана постанова становила банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження, що також вказує на добросовісність його дій у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про необхідність внести інформацію про вкладника ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року , оскільки зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене, суд зазначає про доведеність належними та допустимими доказами того факту, що видаючи наказ від 16.03.2015 № 813 та надсилаючи позивачу повідомлення про нікчемність правочину від 23.09.2015 № 8821/1412, відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивачем при розгляду даної справи було доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, натомість відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) і Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" та застосування наслідків недійсності правочину, яке оформлено наказом від 16 вересня 2015 року № 813.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт ММ814938, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року), до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України інформацію щодо ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 січня 2001 року) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая" у гривнях №005-20555-270215 від 27 лютого 2015 року .

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" ОСОБА_4 ( ід. код. 20971504, МФО 328384, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 61000, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 1461,60 грн. ( одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.