Справа № 813/3314/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Справа № 876/9249/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення за апеляційною скаргою Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

1 липня 2015 року фізична-особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі Дрогобицька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26 червня 2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 26 червня 2015 року.

Із таким судовим рішенням не погодилася Дрогобицька ОДПІ та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта № 335/17-01 від 26.06.2015 року «Про результати перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету», згідно якого перевіркою було встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 несвоєчасно із затримкою 25 днів сплатив до бюджету узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб. Отже нарахування фінансових санкцій відовідає вимогам ст. 126 Податкового кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 10 грудня 2008 року, відповідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 142796 від 13.09.2012 року. Позивач є платником єдиного податку, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку № 20 від 05.06.2014 року.

Дрогобицькою ОДПІ проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб, за наслідками якої складено акт № 335/17-01 від 26 червня 2015 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення підприємцем п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб сплачено із затримкою 25 днів.

26 червня 2015 року Дрогобицькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 10% від суми податкового зобов'язання, сплату якого проведено несвоєчасно, в розмірі 6391, 90 грн.

Колегія суддів апеляційного суд погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність вищевказаного рішення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії платіжного доручення № 24 від 18.02.2015 року, позивач сплатив суму податкового зобов'язання по єдиному податку в сумі 63919,76 грн. на користь бюджету, зазначивши отримувачем ГУДКУ у Львівській області (а.с. 15).

У подальшому 13 березня 2015 року ОСОБА_1, встановивши, що неправильно вказав рахунок у платіжному дорученні (призначений для сплати зобовязань юридичними особами, а не фізичними), подав заяву про перерахування коштів на належний рахунок.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

З аналізу вказаних норм випливає, що саме день фактичної сплати податкового зобовязання до бюджету, а не день поступлення цих коштів на рахунки контролюючого органу і є днем виконання обов'язку щодо сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Матріалами справи підтверджено, що позивач 18.02.2015 року - у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, здійснив оплату податкового зобов'язання в сумі 63919,76 грн. до Державного бюджету України, проте помилково у платіжному дорученні № 24 зазначив інший рахунок, який призначений для сплати до Державного бюджету України єдиного податку юридичними особами.

Отже, сплачені кошти вже перебували у розпорядженні держави.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до Державного бюджету щодо номеру рахунку (який також призначений для сплати податкових зобовязань перед державою) не є порушенням, що тягне застоування фінансових санкцій, адже відсутня вина платника.

Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до Державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак, і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16.06.2015 року у справі № 21-377а15.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові Львівського окружного адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі № 813/3314/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 17 травня 2016 року.