Справа № 629/952/16-а
Суддя: Дегтярчук М. О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/952/16-а
Номер провадження 2-а/629/27/16
Постанова

Іменем України

12.05.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук М.О., при секретарі Безуббенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій у відмові перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов»язання вчинити певні дії-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду 11.03.2016 року з позовом до відповідача про визнання неправомірними дій у відмові перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов»язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з червня 2007 року йому призначена пенсія за вислугу років згідно ст..50-1 Закону України « Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року в розмірі 90% від середнього заробітку посади Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області. В зв»язку з постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року « Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», якою передбачено підвищення оплати праці прокурорів, він звернувся в УПФУ в Лозівському районі з відповідною заявою від 06.09.2012 року щодо перерахунку розміру пенсії відповідно до вищевказаного закону, і надав відповідну довідку про заробітну плату, з якої належить здійснити перерахунок пенсії. 01.07.2012 року відповідачем було здійснено перерахунок його пенсії в розмірі 80% від суми основного місячного заробітку, тобто у розмірах нижчих на 10% чим була йому призначена. 10 грудня 2012 року постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області, яка набрала законної сили 27.10.2015 року після скасування Вищим адміністративним судом України постанови Харківського адміністративного суду від 07.02.2013 року вищезазначені дії УПФУ у Лозівському районі Харківської області,щодо обмеження під час перерахунку розміру його пенсії визнані неправомірними, оскільки вони суперечили вимогам ст..22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесених змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та існуючих прав і свобод.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року було підвищено оклад Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області у зв»язку з чим, ним 25.01.2016 року та 12.02.2016 року до УПФУ у Лозівському районі Харківської області було подано заяви про перерахунок пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України « Про прокуратуру», в редакції 12 липня 2001 року, що діяв на момент призначення йому пенсії, якою передбачено у розмірі 90% на надано довідку прокуратури Харківської області №18-33 від 21.01.2016 року про підвищення посадового окладу Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області відповідно до якої заробітна плата Первомайського міжрайонного прокурора станом на 01 грудня 2015 року становила 17661,39грн. Проте в перерахунку його пенсії відповідачем було відмовлено, мотивуючи це тим,що на даний час діє Закон України « Про прокуратуру», в якому ст.. 86 передбачено призначення пенсій працівникам прокуратури, а п.20 даної статті передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Постанова, яка б надала можливість здійснення перерахунку на теперішній час відсутня, а Постанова КМУ №1013 від 09.12.2015 року передбачає упорядкування заробітної плати, а не визначає умови та порядок перерахунку пенсії. З даною відмовою він не погоджується, тому змушений звертатися до суду з позовом, в якому прохає: визнати неправомірними дії УПФУ в Лозівському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років; зобов»язати УПФУ в Лозівському районі Харківської області провести йому перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 21.01.2016 року № 18-33 відповідно до ст. 50-1 ЗУ « Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року(№2663-111), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку та здійснити відповідні виплати; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати при подачі позову до суду в розмірі 551,20грн.

У судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні вважала,що підстави для задоволення позову відсутні,посилаючись на обставини, викладені в запереченні. Крім того зазначила, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії оскільки,ст..86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІІ від 14.10.2014 року( в редакції станом на 01.01.2016 року) передбачено, що пенсія працівникам прокуратури призначається в розмірі 60% від їхньої місячної(чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2001 року - страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Пунктом 20 ст.86 вказаного Закону передбачено, що умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час постанови Кабінету Міністрів України яка б надавала можливість здійснити перерахунок пенсії не прийнята. Крім того, представник відповідача зазначила, що Прикінцевими положеннями Закону України « Про прокуратуру» №1697- VІІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 15 липня 2015 року,ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991року №1789-Х11, яка зазначена позивачем як підстава для позову, втратила чинність, крім ч.3,4,6 та 11 ст.50-1. Постанова Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року передбачає упорядкування структури заробітної плати, а не визначає умови та порядок перерахунку пенсій.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши її фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з серпня 1989 року ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Харківської області. З червня 2007 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% від середнього заробітку посади Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області( а.с.9,16-19).

Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників або у зв'язку із звільненням з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати,особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

У звязку з підвищенням працівникам прокуратури заробітної плати позивач 25.01.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст..50-1 Закону України « Про прокуратуру» в редакції від 12 липня 2001 рок за №2662-ІІІ, що діяв на момент призначення йому пенсії та надав довідку прокуратури Харківської області №18-33 від 21.01.2016 року. Однак, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки відповідно п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», Закону України « Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697- VІІ,ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратила чинність, крім частини 3,4,6 та 11 ст.50-1. На теперішній час діє Закон України « Про прокуратуру»,в якому ст..86 передбачено призначення пенсії працівникам прокуратури. Пунктом 20 ст. 86 передбачається, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Постанова, яка б надавала можливість здійснення перерахунку на теперішній час відсутня. Постанова Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року передбачає упорядкування структури заробітної плати, а не визначає умови та порядок перерахунку пенсій( а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру» в редакції яка діяла на час призначення пенсії позивачу, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, ак акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 18 КАС України, місцевим судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Звернення позивача до суб'єкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо ґрунтується саме відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

З зазначених правових підстав і наведених вище нормативно-правових актів, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії, визнав неправомірної позицію відповідача про те, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин пункт 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», який регламентував можливості перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати викладено у новій редакції -умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України, то відсутні підстави для перерахунку пенсії, оскільки постанова,яка б надала можливість здійснення перерахунку на теперішній час відсутня, а постанова Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року передбачає упорядкування структури заробітної плати, а не визначає умови та порядок перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, як доведеного та обґрунтованого.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. ст. 69, 71, 76, 86, 159, 161, 163 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року(№2663-111) суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лозівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій у відмові перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірні дії Лозівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії за вислугу років.

Зобов»язати Лозівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-33 від 21.01.2016 року відповідно до ст.. 50-1 Закону України « Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року(№2663-111), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку та здійснити відповідні виплати.

Стягнути з Лозівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.О.Дегтярчук