Справа № 803/2393/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/2393/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Сороки М.О., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційні скарги управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі №803/2393/14 за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області до публічного акціонерного товариства „Свемон-Волинь” про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області звернулося в суд з позовом до публічного акціонерного товариства „Свемон-Волинь”, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня по липень 2014 року в сумі 18 711 грн. 70 коп..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зобов’язаний проводити відшкодовування Пенсійному фонду сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пунктів „б – з” ч.1 ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та пункту 2 Розділу ХV „Прикінцеві положення” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за 2014 рік був направлений відповідачу, та не сплачений останнім.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня 2014 року по квітень 2014 року включно залишені без розгляду у зв’язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і відсутністю у суду підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ „Свемон-Волинь? 9 квітня 1993 року зареєстроване як суб’єкт господарювання, місцезнаходженням юридичної особи значиться: Волинська обл. м. Луцьк вул. Зв’язківців буд. 6, ідентифікаційний код – 01190356. Підприємство перебуває на обліку в УПФУ в місті Луцьку як платник страхових внесків та зобов’язаний відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Суди першої і апеляційної інстанцій, залишаючи без розгляду позовні вимоги за період з січня по квітень 2014 року виходили з пропуску позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і відсутністю підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині з того, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за 2014 рік, що свідчить про порушення позивачем вимог інструкції затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (Інструкція).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом № 2464-VI.

За правилами пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини друга, третя статті 25 Закону № 2464-VI).

При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина шоста статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій врегульовано Інструкцією, пунктом 6 якої передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.8 Інструкції).

За правилами пункту 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу ПФУ за місцем його реєстрації.

Аналіз наведених положень законів №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Отже, заборгованість перед органами Пенсійного фонду України з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та недоїмка зі сплати страхових внесків не є тотожними поняттями, а тому пенсійні органи, звертаючись до суду з позовами про стягнення зазначеної різниці повинні додержуватися вимог статті 99 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб’єкту владних повноважень право на пред’явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за період з січня по липень 2014 року включно, звернувшись з позовом у листопаді 2014 р..

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Отже, як вірно зазначено судами, у разі, якщо підприємство до 25-го числа відповідного місяця не вносить суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з 26-го числа цього ж місяця в уповноваженого органу Пенсійного фонду України виникає право на стягнення цих витрат з підприємства. Розмір такого відшкодування визначається у відповідних розрахунках до 20 січня поточного року, або протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пенсіонеру, на користь якого позивачем були понесені витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, таку пенсію було призначено у 2012 році, про що містяться відомості у розрахунку.

Право на пред’явлення вимог про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня 2014 року по липень 2014 року виникло у позивача з 26 січня 2014. Разом з тим, позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду 26 листопада 2014 року.

Таким чином, судами обґрунтовано зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня по квітень 2014 року заявлені з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Пунктом 9 частини першої статті 155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що позовна заява в частині позовних вимог про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня по квітень 2014 року включно підлягає залишенню без розгляду у зв’язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і відсутністю у суду підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з травня по липень 2014 року, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про їх безпідставність з огляду на наступне.

Розділ 6 Інструкції визначає порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування?.

Згідно ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин (пункт 6.8 Інструкції).

Судами встановлено, що на підтвердження обставин щодо надіслання ПАТ „Свемон-Волинь? розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, на 2014 рік позивачем наданий супровідний лист № 301/03-29 від 14 січня 2014 року, повідомлення про вручення відповідачу 17 січня 2014 року поштового відправлення.

Із тексту вказаного супровідного листа вбачається надіслання ПАТ „Свемон-Волинь? розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за 2013 рік. Крім того, цей супровідний лист не містить інформації щодо документів, які до нього додавались при надісланні.

Інших доказів надіслання відповідачу розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, на 2014 рік позивачем суду не надано.

Враховуючи дані обставини, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що позивач не дотримувався вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України в частині надіслання відповідачу розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на 2014 рік.

Таким чином, з огляду на відсутність належних доказів направлення відповідачу розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на 2014 рік позовні вимоги про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з травня по липень 2014 року включно є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року про залишення без змін постанови суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року про залишення без розгляду у зв’язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: