Справа № 316/556/16-а
Суддя: Курач І. В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/556/16-а
Провадження № 2-а/316/45/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі: головуючого судді: Курач І.В.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в запорізькій області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України № 2263-XII від 09.04.92 «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» з 10.12.1999 року до лютого 2016 року.

З досягненням шести десятиріччя набув право на пенсію за віком на загальних підставах. 11.02.2016 року він звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, відповідно до поданої заяви, замість «військової пенсії за вислугу років», було призначено «пенсію за віком» відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями). При призначенні пенсії за віком в розмірі 3 187,99 грн. відповідачем враховано загальний страховий стаж по 31.10.2015 року, який склав повних 43 роки 10 місяців 00 днів. Маючи високий коефіцієнт стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу позивач не погодився з наведеним розміром пенсії та звернувся до відповідача із заявою від 22.03.2016 року, з вимогою привести призначення пенсії у відповідність на підставі ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На його звернення відповідач направив лист - відмову від 24.03.2016р. № 18/Н-1. Вважаючи порушеним право на соціальні виплати, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, уточнив період, з якого просить призначити йому пенсію за віком з 01.03.2016 року.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_2 у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі надав письмові заперечення (а.с.20-22).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. 10.12.1999 року позивачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "«Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 №2263-ХІІ. ( а.с. 11).

В лютому 2016 року, за заявою позивача, виплату пенсії припинено по причині переходу на пенсію за іншим законом ( а.с. 11) .

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року зі змінами внесеними Законом № 3668 від 08.07.2011 року, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При призначенні даного виду пенсії, відповідачем взято за основу показник середньої з/плати по народному господарству по Україні за 2007 рік, та використано схему нарахування, яка застосовується при перерахунку раніше призначеної пенсії у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Суд не може погодитись з даними діями відповідача виходячи з наступного.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно із вимогами ст.5 вказаного Закону, останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

А згідно зі ст.1 цього ж Закону, «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види ж пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» № 2263-XII від 09.04.92, яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст.5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Натомість, обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003р.).

З огляду на це, до даних правовідносин не підлягає застосуванню норма, визначена ч.3 ст.45 Закону, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, відповідач здійснив неправомірні дії щодо нарахування розміру пенсії, порушив порядок та норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин та, приймаючи до уваги вказані вище норми діючого законодавства, орган пенсійного фонду мав призначити позивачу пенсію відповідно до положень ст.ст.25, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Доводи відповідача не заслуговують на увагу, так як в частині третій статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалах пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

Відповідач ототожнює поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та різні інші пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією частини третьої статті 45 Закону № 1058, в якій мова йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах однієї пенсійної справи.

У даному випадку, при призначенні пенсії за вислугу років відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншого виду пенсії по іншим нормам закону.

Пенсія за вислугою років - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загальновизначена пенсія для усіх категорій осіб - це пенсія за віком.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загальнопередбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком у нього виникло вперше (а не відбувся перехід з одного виду пенсії на інший). Тобто пенсія згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивачу була призначена вперше, а тому, виникає право на застосування формул визначення розміру пенсії, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

Враховуючи те, що на підставі Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування було призначено пенсію вперше, тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати ст. 40 даного Закону. В силу викладеного, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії за Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2013-2015 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при здійсненні призначення пенсії за віком позивачу відповідачем не надано.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників. Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням зазначених положень, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо відмови позивачу в призначені пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік в розмірі 1197 грн. 91 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9-11, 159-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним дії управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки (2013-2015р.р.), що передують року звернення за призначенням пенсії з 01.03.2016 року.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. В. Курач