Справа № 820/8702/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 р.Справа № 820/8702/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Гордейчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015р. по справі № 820/8702/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.О.Н."

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області , Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.О.Н." (далі за текстом - ТОВ "Т.О.Н.", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі за текстом - ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, відповідач), Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом - ДПІ у Московському районі м. Харкова), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 15.04.2015 року, № від 22.04.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 15.04.2015 року, № від 22.04.2015 року, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Т.О.Н.".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про не підтвердження позивачем права на податковий кредит за перевірений період належними первинними документами за наслідками фінансово-господарських відносин з , оскільки в актах приймання-передачі нафтопродуктів до договорів поставок відсутня інформація про номер резервуара, рівень, об'єм, густину, температуру, масу нафтопродукту до та після приймання, а також про пункт приймання-здавання нафти, номер вузла обліку нафти дата приймання-здавання нафти, зміна, порядок транспортування придбаних нафтопродуктів не підтверджено товарно-транспортними накладними, не надано документів, що підтверджують якість товару та відповідність встановленим нормам.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказів №2039 від 24.11.2014 р., №2124 від 05.12.2014 р. Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Т.О.Н." з питань правомірності формування показників податкової звітності та повноти декларування податку на додану вартість до сплати за період з 01.09.2014 р. по 31.10.2014 р., за результатом якої складено акт № 4052/04-62-22-1/39237780 від 19.12.2014 р., в якому були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства України, а саме:

- п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 24 355 402,00 грн., у тому числі за вересень 2014 року у сумі 12 278 668,00 грн. та за жовтень 2014 року у сумі 12 076 734,00 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення податкових зобов'язань всього у сумі 5 747 641,00 грн.;

- п.п. 49.18.1 п.49.18, п.49.19, п.49.20 ст.49, 1 п. 203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, внаслідок чого підприємством порушено граничні строки подання податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року; відповідальність платника податків передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями.

За результатами даної перевірки контролюючим органом стосовно позивача було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 15.04.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 30 444 252,50 грн., з яких за основним зобов'язанням - 24 355 402,00 грн., за штрафними санкціями - 6 088 850,50 грн.

Також, на підставі наказів № 316 від 22.02.2015 р., № 420 від 16.03.2015 р. ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області стосовно ТОВ "Т.О.Н." проведена позапланова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р., за результатом якої складено акт №1819/04-62-22-1/39237780 від 30.03.2015 року, де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства України, а саме:

- п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 9 707 454,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року у сумі 9 707 454,00 грн.;

- п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, неправомірно завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього у сумі 2 563 416,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року у сумі 2 563 416,00 грн. по операціям з придбання товарів у ТОВ "Донмас" та відповідно в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, неправомірно завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість всього у сумі 2 563 416,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року у сумі 2 563 416,00 грн. по операціями з подальшої реалізації вказаних товарів в адресу ТОВ ВТФ "Авіас";

- п.181.1 ст.181, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення податкових зобов'язань всього у сумі 2 553 206,77 грн.;

- п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, підприємство не має права декларувати у податковій звітності показники у рядках 10.1 та 17 Декларації всього у сумі 7 028 910,00 грн., у тому числі за січень 2015 року в сумі 7 028 910,00 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-У1 зі змінами та доповненнями, підприємство не має права декларувати у податковій звітності показники у рядках 1 та 9 Декларації всього у сумі 6 598 190,00 грн., у тому числі за січень 2015 року в сумі 6 598 190,00 грн.;

- п.п.49.18.1 п.49.18, п.49.19, п.49.20 ст.49, 1 п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-У1 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого підприємством порушено граничні строки подання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року; відповідальність платника податків передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом стосовно позивача було прийняте податкове повідомлення-рішення від 15.07.2015 р. № 000702201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 14 562 201,00 грн., з яких за основним зобов'язанням - 9 707 454,00 грн., за штрафними санкціями - 4 854 747,00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів перевіряючи податкові повідомлення - рішення № від 15.04.2015 року, № від 22.04.2015 року на відповідність наведеним вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що вони прийняті необгрунтовано, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою не визнано податкові наслідки операцій з придбання платником нафтопродуктів у рамках господарських взаємовідносин з ТОВ «Азонтес» (вересень, жовтень 2014 року), ТОВ "Нафтова Компанія Партнер" (серпень 2014 року), ТОВ "Донмас" (грудень 2014 року), а також з подальшої поставки цього товару.

За висновком контролюючого органу, між позивачем та вказаними контрагентами не відбулось реальних фінансово-господарських правовідносин; дійсний зміст задекларованих операцій полягав лише в документальному оформленні ланцюгового руху товару через низку недобросовісних підприємств-посередників, що призвело до одержання платником необґрунтованої податкової вигоди у вигляді податкового кредиту з ПДВ в істотному розмірі.

Так, до перевірки не надано товарно-транспортних накладних та документів, що підтверджують якість та відповідність встановленим вимогам придбаних нафтопродуктів, а акти приймання-передачі нафтопродуктів складені з порушеннями, оскільки не містять реквізитів щодо одиниць виміру та об'єму нафтопродуктів.

Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на відсутність або невелику кількість залишків паливно-мастильних матеріалів в місцях зберігання ТОВ "Т.О.Н." станом на початок звітного поточного місяця перевіреного періоду (на 01.09.2014р., на 01.10.2014р., на 01.12.2014р., на 01.01.2015р.), що не відповідає обсягам придбаного та перевезеного до АЗС товару, а також здійснення реалізації нафтопродуктів оптовим споживачам та на адресу кінцевих споживачів - не платників ПДВ, та зазначає про порушення контрагентами позивача порядку заповнення податкових накладних, що позбавляє ТОВ "Т.О.Н." права на податковий кредит від таких контрагентів - постачальників за охоплений перевіркою період.

Між тим, колегія суддів вважає вказані доводи ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пункт 198.2. зазначеної статті встановлює, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Колегією суддів встановлено, що фінансово-господарські відносини позивача ТОВ "Т.О.Н." (покупець) з ТОВ "Азонтес" (постачальник) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з поставки нафтопродуктів, а саме договорів поставки: №НП-32 від 01.09.2014 року, №НП-44 від 08.09.2014 року, №НП-53 від 11.09.2014 року, №НП-61 від 21.09.2014 року, №НП-79 від 22.09.2014 року, №НП-181 від 21.10.2014 року; №НП-171 від 20.10.2014 року; №НП-152 від 08.10.2014 року; №НП-150 від 06.10.2014 року; №НП-139 від 01.10.2014 року.

Так, відповідно до вказаних договорів поставки нафтопродуктів постачальник (ТОВ "Азонтес") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Т.О.Н."), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" i інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів сторонами укладено додаткові угоди, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, дату поставки товару.

На підтвердження реального виконання договорів укладених ТОВ "Т.О.Н." з ТОВ "Азонтес", позивачем надано копії відповідних договорів, податкові накладні, акти приймання - передачі нафтопродуктів, сертифікати відповідності (т. 2 а.с.98-153, т. 3 а.с. 286-300).

Розрахунки за вказаними договорами не проводились, у зв'язку з чим у позивача виникла кредиторська заборгованість на суму 146132413,40 грн, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 63.1.

Колегією суддів також встановлено, що між ТОВ "Т.О.Н." (покупець) та ТОВ "Нафтова Компанія Партнер" (постачальник) були укладені наступні договори поставки нафтопродуктів, а саме: №ДГ-00013 від 01.08.2014 року; №ДГ-00051 від 31.07.2014 року; №ДГ-00138 від 28.08.2014 року; №ДГ-00171 від 04.08.2014 року; №ДГ-00182 від 08.08.2014 року; №ДГ-00190 від 29.08.2014 року; №ДГ-00194 від 26.08.2014 року; №ДГ-00052 від 21.08.2014 року.

За умовами вказаних договорів поставки нафтопродуктів постачальник (ТОВ "Нафтова Компанія Партнер") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Т.О.Н."), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" i інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів сторонами укладено додаткові угоди, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, дату поставки товару (т. 2 а.с. 155-199).

На підтвердження реального виконання договорів укладених позивачем з ТОВ "Нафтова Компанія Партнер", надано копії відповідних договорів, податкові накладні, акти приймання - передачі нафтопродуктів, сертифікати відповідності.

Розрахунки за вказаними договорами не здійснювались, у зв'язку з чим у позивача виникла кредиторська заборгованість на суму 76560198,20 грн, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 63.1.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Т.О.Н." (покупець) та ТОВ "Донмас", (постачальник) були укладені наступні договори поставки нафтопродуктів, а саме: №ДГ-0214 від 30.11.2014 року; №ДГ-0306 від 21.12.2014 року; №ДГ-0253 від 01.12.2014 року; №ДГ-0345 від 22.12.2014 року; №ДГ-0290 від 19.12.2014 року.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" i інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів сторонами укладено додаткові угоди, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, дату поставки товару.

На підтвердження реального виконання договорів укладених позивачем з ТОВ "Нафтова Компанія Партнер", надано копії відповідних договорів, податкові накладні, акти приймання - передачі нафтопродуктів, сертифікати відповідності (т. 2 а.с. 200-229).

Розрахунки за вказаними договорами не здійснювались, у зв'язку з чим у позивача виникла кредиторська заборгованість за період на суму 73625218,91 грн, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 63.1.

Придбаний у ТОВ «Азонтес», ТОВ "Нафтова Компанія Партнер", ТОВ "Донмас" за вказаними договорами товар знаходився на зберіганні у ПАТ «Дніпронафтопродукт», що підтверджується договором зберігання, протоколом погодження ціни, актами приймання-передачі послуг, та був реалізований через мережу АЗС (т.3 а.с. 1-.4, 17, 31,51, 208, 259-262)

Транспортування нафтопродуктів від ТОВ "Азонтес", ТОВ "НК Партнер", ТОВ "Донмас" до ТОВ "Т.О.Н." не відбувалось, оскільки за умовами договорів поставки місцем поставки були резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" i інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів, а контрагентами позивача також були укладені договори зберігання із ПАТ "Дніпронафтопродукт".

Згідно пояснень позивача, про місце розташування нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» де можна забрати нафтопродукти, позивач повідомлявся засобами телефонного зв'язку. Інформація про пункт навантаження та розвантаження повідомлялася перевізнику в усній формі та надавалися усі необхідні документи на здійснення перевезення.

Враховуючи, що на момент укладання договорів поставки та додаткових угод до них, у контрагентів були в наявності нафтопродукти, які вже перебували на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт", тому необхідність у їх транспортування була відсутня. Таким чином право власності на нафтопродукти від контрагентів до ТОВ "Т.О.Н." переходило на підставі договорів поставки, додаткових угод, актів приймання-передачі. Крім того, ПАТ "Дніпронафтопродукт" листами від контрагентів був повідомлений про перехід права власності на нафтопродукт.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 14.5 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, встановлено, що приймання нафти і нафтопродуктів, які не належать підприємству, також відображається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП.

Згідно з п.6.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 встановлено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною. Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 м 3, ведення обліку для кожного резервуара не є обов'язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Відповідно до п.1 договору зберігання №4210 від 01.07.2014 року, укладеного між ТОВ "Т.О.Н." (поклажодавець) та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач), зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

Зберігач зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності товару. Своєчасно проводити відпуск товарів поклажодавцю згідно умов визначених в договорі, після отримання від поклажодавця заявок та всіх документів необхідних для відвантаження.

Оплата послуг поклажодавцем здійснюється щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок зберігача на підставі відписаних сторонами актів виконаних робіт протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами таких актів.

Вартість послуг зі зберігання визначається в протоколах узгодження ціни та зберігання, які є невід'ємною частиною цього договору. Вартість додаткових послуг за договором узгоджується сторонами та фіксується окремою угодою.

Так, на підтвердження реальності здійснення господарської операції щодо зберігання придбаного товару ТОВ "Т.О.Н." в резервуарах, останнім було надано акт №09233 приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2014 року, акт №0911 приймання-передачі виконаних послуг від 30.09.2014 року, акт №09187 від 30.09.2014 року приймання-передачі виконаних послуг, акт приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2014 року, акт №12240 приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2014 року, акт №1214 приймання-передачі виконаних послуг від 31.12.2014 року. В зазначених актах приймання-передачі нафтопродуктів ТОВ "Т.О.Н." передано на зберігання в ПАТ "Дніпронафтопродукт" нафтопродукти.

Загальна кількість та номенклатура нафтопродуктів, поставлених ТОВ "Азонтес", ТОВ "НК Партнер", ТОВ "Донмас" позивачу, відповідає загальній кількості та номенклатурі нафтопродуктів, які прийняті на зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно договору зберігання №4210 від 01.07.2014 року.

Крім того, колегією суддів встановлено, що 01 червня 2013 року позивачем (замовник) укладено договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом: з ПАТ "Кременчукнафтосервіс" (перевізник) договір №99 від 01.07.2014р., з ПАТ "Дніпронафтопродукт" (перевізник) договір №4161 від 03.07.2014р. та з ТОВ "Днєпртрансойл" договір №4185 від 07.07.2014р.

Належне виконання вказаних договорів перевезення підтверджується актами здачі-прийомки виконаних робіт, актами приймання-передачі виконаних послуг, та реєстрами до актів виконаних робіт, оборотно-сальдовими відомостями (т. 3 а.с. 5-16, 18-30, 32-50, 52-60, 209-258, 263-284)

Також факт перевезення нафтопродуктів з нафтосховищ до АЗС, які перебувають в оренді у підприємства позивача, підтверджується наданими позивачем товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) Форми №1-ТТН (т. 6 а.с. 48-249, т. 7 а.с. 1-235).

По всім вказаним вище господарським операціям після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ "Т.О.Н." відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155.

А саме, з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями (т.2 а.с. 98, 154, 200), журналом обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою 13-ПН (т. 4 а.с. 6-112) та товарно-матеріальними відомостями (т. 4 а.с.113-134, 174-250, т. 5 а.с.1-158).

Колегія суддів зазначає, що основним видом діяльності TOB «Т.О.Н» є роздрібна торгівля пальним (т. 2 а.с. 96).

TOB «Т.О.Н» здійснював свою діяльність використовуючи комплекс орендованих АЗС, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами (договори оренди, копії актів приймання-передачі АЗС, податкових накладних.

Контролюючим органом досліджувалися вказані первинні документи, однак не було зазначено недоліків їх форми та змісту.

Водночас, колегією суддів встановлено, що первинні документи по вищенаведеним господарським операціям містять всю необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо їх змісту, мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють встановити факт реального здійснення господарських операцій.

Колегією суддів встановлено, що для здійснення своєї господарської діяльності ТОВ "Т.О.Н" було орендовано у ПАТ "Дніпронафтропродукт" приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Карла Лібкнехта,11; загальною площею - 13,0 кв. м. Умови оренди приміщення сторонами погоджуються у договорі №3952 від 03.06.2014 року оренди приміщення для офісу (т. 3 а.с. 80-81).

Реалізація товару проводилася на АЗС відповідно до договору №3996 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3995 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №4001 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №4002 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №4003 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №2014/06-35 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №2014/06-33 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №2014/06-34 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №0406/30 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3980 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3979 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3977 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3976 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3998 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3997 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №3999 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №4000 оренди АЗС від 04.06.2014 року, договору №1-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №14-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №10-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №3-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №4-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №8-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №11-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №12-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №15-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №7-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №2-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №5-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №9-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №13-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року, договору №6-01/06/14 оренди АЗС від 01.06.2014 року (т. 3 а.с. 82-142).

Листами від ТОВ "Страпоніс", ТОВ "Сельвія", ТОВ "Промснаб ТПК", ТОВ "Торговий Дім Островський", ТОВ "Немія ЛТД", ТОВ "МБ Інтернешнл", ТОВ "Діндо ЛТД", ТОВ "Андрос ЛТД" позивача було повідомлено, що за певний проміжок часу була здійснена заправка допливом на АЗС, які орендує ТОВ "Т.О.Н." (т.3 а.с. 61-79). Розрахунок здійснювався готівкою.

З викладеного вбачається, що позивач реалізовував нафтопродукти через мережу АЗС не лише кінцевим сповивачам, але й юридичним особам і фізичним особам-підприємцям для їх господарської діяльності, що в свою чергу спростовує висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності податкової інформації від інших ДПІ, на обліку в яких перебувають контрагенти позивача щодо не підтвердження реальності здійснення останніми господарських відносин по ланцюгу постачання, оскільки така податкова інформація не є безумовною підставою для висновків про нездійснення господарських операції за умови наявності інших документів, що підтверджують реальність постачання товарів чи надання послуг і не може вважатися беззастережним та безперечним доказом на підтвердження доводів податкової інспекції про фіктивність спірних господарських операцій.

Доводи відповідача про відсутність доказів сертифікації та якості придбаного товару спростовуються наданими до матеріалів справи копіями паспортів якості на нафтопродукти, в яких наведено опис, характеристики товару, а також дані про його виробника і дату виготовлення. Наведені відомості є достатніми індивідуалізуючими характеристиками придбаного товару. Водночас слід враховувати, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть бути підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому навіть їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.

Так само і момент підписання уповноваженою особою первинних документів не має істотного впливу на оцінку реальності господарських операцій; оформлення документації після фактичного виконання операції не виключає товарності останньої.

Також контролюючим органом не доведено зв'язку між встановленими обставинами щодо недостатністю у контрагентів-постачальників позивача персоналу, матеріально-технічної бази з неможливістю виконання ним договірних зобов'язань перед платником; посередницький характер участі цих контрагентів у розглядуваних поставках допускає виконання ним суто організаційних функцій у процесі переміщення активу, що не вимагає залучення істотних власних ресурсів.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, оскільки на запити ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року та від 10 березня 2015 року про надання первинних документів для проведення спірних перевірок, позивачем були надані письмові пояснення та первинні документи, у тому числі товарно-транспортні накладні та реєстри товарно-транспортних накладних (т. 6 а.с.13-30).

Щодо посилання контролюючого органу на порушення вимог податкового законодавства в частині складання податкових накладних, колегія суддів вважає такі висновки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська безпідставними, враховуючи наступне.

Як зазначає контролюючий орган, податкові накладні були виписані не на дату виникнення зобов'язань постачальника (щодо податкових накладних складених на адресу Позивача) та продавця (у випадку складання податкових накладних Позивачем на адресу покупців).

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.17 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Міністерством доходів і зборів України від 14.01.2014р. за №10 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 січня 2014 року за №185/24962 (далі за текстом - Порядок №10 ) та п.18 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014р. №947 (зі змінами та доповненнями) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2014р. №1235/26012 (далі за текстом - Порядок №947) передбачено умови складання зведеної податкової накладної.

Так, положеннями п.17 Порядку №10 п.18 Порядку №947 передбачено, що у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках з отримувачем (покупцем), постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна.

Періодичність складання таких накладних встановлюється відповідно до визначеної у договорі періодичності оплати фактично поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця. Така дата складання проставляється у графі 2 зведеної податкової накладної.

При цьому відсутність факту оплати поставлених товарів/послуг не звільняє постачальника (продавця) від складання зведеної податкової накладної.

До зведеної податкової накладної, що надається отримувачу (покупцю) товарів/послуг, обов'язково додається реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг.

Як вбачається з пояснень позивача та підтверджено матеріалами справи, за результатами спірних господарських операцій контрагентами позивача були виписані зведені податкові накладні в останній день місяця звітного періоду.

За таких обставин колегія суддів вважає висновки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська недоведеними належними і допустимими доказами нереальності господарських операцій з поставки платникові нафтопродуктів у рамках взаємовідносин з ТОВ «Азонтес», ТОВ "Нафтова Компанія Партнер", ТОВ "Донмас", що, відповідно, виключає законність донарахування за оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спірні господарські операції позивача з контрагентами у перевіреному періоді мали реальний характер, були пов'язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська № від 15.04.2015 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання в розмірі 30444252,50 грн, № від 22.04.2015 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання в розмірі 14562201 грн. Тобто звернені до суду вимоги мають майновий характер.

За приписами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на час подачі адміністративного позову 26.08.2015 року) за подання адміністративного позову майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 2 відсотки розміру позовних вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1218 гривень.

При поданні апеляційної скарги апелянту необхідно було сплатити 5359 грн. 20 коп. (1218*4*110%)

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в розмірі 5359 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015р. по справі № 820/8702/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (49061, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 25, ) судовий збір у розмірі 5359 грн. 20 коп. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять гривень 20 копійок) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2016 р.