Справа № 826/25680/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2016 року 08:10 №826/25680/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особи без самостійних вимог на предмет споруприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації
про визнання протиправними дій та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі - третя особа-1), управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - третя особа-2), Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - третя особа-3), в якій просить суд визнати протиправними дії нотаріуса Єгорової Марини Євгенівни щодо зміни власника та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м., прийняте 22.05.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення від 22.05.2015 прийнято відповідачем із порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача та представник третьої особи-1 письмових заперечень суду не надали.

Представник третьої особи-2 надав письмові пояснення та копії реєстраційних справ. Зазначив, що оскаржуване рішення прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною, а тому у державних реєстраторів Головного територіального управління юстиції у місті Києві відсутні повноваження на скасування спірного рішення.

Представник третьої особи-3 надав письмові пояснення стосовно того, що спірне рішення прийняте відповідачем без дозволу Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Представники відповідача та третіх сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір на купівлю житлової нерухомості від 12.03.2008 №2630/0308/45-004, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 59 000,00 доларів США на строк по 11.03.2033 включно, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені договором.

З метою належного виконання умов кредитного договору, 12.03.2008 між банком, як іпотекодержателем, та позичальником, як іпотекодавцем, укладено іпотечний договір №2630/0308/45-004-Z-01, за умовами якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Глушаєвою О.В. 12.03.2008 за реєстраційним номером №324.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10.09.2015 у справі №2-4895/11 стягнено солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором 73035,41 доларів США, що становить 583 772,03 грн. та 5933,67 грн.

З матеріалів справи видно, що банк на підставі договору факторингу від 28.11.2012 №15 відступив товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» право вимоги за кредитним договором.

Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» стало новим кредитором відносно ОСОБА_1 та отримало відповідні права вимоги за кредитом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за умовами якого разом з відступленням прав вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, визначеними цим договором.

22.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною прийнято рішення №21520288 про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс».

ОСОБА_1 не погоджуючись з діями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною щодо зміни власника та з рішенням від 22.05.2015 №21520288, звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом; іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд зазначає, що відповідно до пункту 11 договору іпотеки від 12.03.2008 №2630/0308/45-004-Z-01 іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково. При настанні зазначеного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених договором іпотеки. Якщо вимога іпотекодержателя залишається без виконання, то іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов даного договору іпотеки.

Пунктом 12 договору іпотеки від 12.03.2008 №2630/0308/45-004-Z-01 визначено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в підпунктах 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору.

Зокрема, згідно з підпунктами 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 договору іпотеки від 12.03.2008 №2630/0308/45-004-Z-01, задоволення вимог здійснюється шляхом:

- передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у пункті 12.3 договору іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки;

- продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статті 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, встановленою відповідно до висновку незалежного експерта.

Однак, в матеріалах реєстраційної справи така вимога відсутня, а представником відповідача та/або представником третьої особи-1 не надано суду доказів наявності вимоги, передбаченої пунктом 11 договору іпотеки від 12.03.2008 №2630/0308/45-004-Z-01, та доказів її направлення і вручення ОСОБА_1

Отже, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено набуття третьою особою-1 права на ініціювання процедури щодо проведення державної реєстрації права приватної власності останнього на об'єкт іпотеки.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З матеріалів справи видно, що в спірній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 30,60 кв.м.), зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виданою Житлово-будівельним кооперативом «Дарницький-13».

Окрім того, у ході розгляду справи судом з'ясовано, що зазначена квартира використовується сім'єю позивача як місце постійного проживання, будь-якого іншого нерухомого житлового майна у власності позивача не знаходиться.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вказана квартира, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та загальна площа якої не перевищує 140 м. кв., а тому відповідач не мав права вчиняти будь-які реєстраційні дії по відношенню до вказаної квартири.

Також з матеріалів справи вбачається, що в квартирі зареєстрований та проживає малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_5, 2008 року народження.

Згідно частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

При цьому, будь-яких доказів, як б свідчили про дотримання порядку, встановленого нормами Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», представниками відповідача та третьої особи-1 суду не надано.

Згідно листа Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2016 №01-04-325 на момент прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною рішення від 22.05.2015№21520288 про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в зазначеній квартирі був прописаний та проживав малолітній ОСОБА_5, 2008 року народження. Дозвіл органу опіки та піклування на вчинення вищезазначеного правочину не надавався.

Суд наголошує, що обов'язок нотаріуса перевірити факт відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваним нерухомим майном, встановлений на законодавчому рівні.

Відповідно до підпунктів 1.8, 1.9 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна не перевірила факт відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваним нерухомим майном, що є порушенням приписів Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зі змісту позову та позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача зі зміни власника та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м. від 22.05.2015 за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс».

Згідно частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 буде визнання протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни з прийняття рішення від 22.05.2015 №21520288 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м. від 22.05.2015 за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» та скасування зазначеного рішення від 22.05.2015 №21520288.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних в повному обсязі.

Керуючись статтями 2-7, 11, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни щодо прийняття рішення від 22.05.2015 №21520288 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м. від 22.05.2015 за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс».

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м., прийняте 22.05.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенією.

4. Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 974(дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський