Справа № 2-а-262/11 (6-а/331/3/2016)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2016 рокусправа № 2-а-262/11 (6-а/331/3/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року про зміну способу та порядку виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2011 року у адміністративній справі № 2а-262/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про перерахунок та виплату недоплачених сум на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2011 року у справі № 2а-262/11 в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути перераховану суму в розмірі 2646 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про зміну та встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2011 року у справі № 2а-262/2011 року, яку ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради щодо невиплати у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є постраждалим аварії на Чорнобильській АЕС віднесена до 2-ої категорії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок ОСОБА_1 у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є постраждалою аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік. В решті позовних вимог відмовлено.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, постановою від 15.02.2016 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2а-262/11 від 23.02.2015 року, виданому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Листом № 01-22/915 від 19.02.2016 року Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому районі повідомило Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС про неможливість виконання судового рішення, оскільки виплата допомоги на оздоровлення безпосередньо фінансується тільки за рахунок коштів державного бюджету та згідно паспорту бюджетної програми на виплату та кошторисів, управлінню не виділяють додаткові кошти на виконання судового рішення.

У зв'язку з цим стягувач звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з правових позицій з цього питання Верховного Суду України, які викладені останнім у постановах від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-506а14, 17 лютого 2015 року № 21-622а14, та полягають у наступному.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень - прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, а тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання управлінням ПФУ судового зобов'язання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що для відновлення права позивача на пенсію суд першої інстанції прийняв постанову про зобов'язання УПСЗН здійснити перерахунок ОСОБА_1 у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є постраждалою аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010рік. При цьому розрахунок суми належної позивачу допомоги судами не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми допомоги, фактично означає зміну постанови суду по суті з виходом за межі позовних вимог та вирішенням питань, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи по суті.

Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена УПСЗН після надходження відповідних сум із державного бюджету.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року у справі № 2а-262/11(6а/331/3/2016) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко