Справа № 816/61/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/61/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Центр-Транс" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АС Центр - Транс" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 31 серпня 2015 року; визнання протиправними дії щодо зменшення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту р. 19 "Від'ємне значення" Декларації з податку на додану вартість, за грудень 2014 року на суму 37572 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення є неправомірним, оскільки при формуванні податкового кредиту позивачем дотримані вимоги Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами в перевіряємому періоді повністю підтверджуються наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи правомірністю висновків позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "АС Центр-Транс". Вважає, що господарські операції позивача з його контрагентами не мали реального та товарного характеру, а отже, не могли бути об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "АС Центр-Транс" () зареєстровано як юридична особа 22.09.2011 (т.1 а.с. 249).

Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби і також являється платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

Основним видом діяльності товариства за КВЕД-2010 є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (т.1 а.с. 249, зворот).

ДПІ у м. Полтаві, у період з 06.08.2015 року по 12.08.2015 року, згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1, статті 78.2 абзацу 2 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "АС Центр-Транс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах за листопад 2014 року з ТОВ "Салем Торг" (), з ТОВ "Ас Південь-Транс" (), ТОВ "Атіс-Торг" (), та по взаємовідносинам за грудень 2014 року з ТОВ "Салем Торг".

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_3 складено ОСОБА_1 №1420/16-01-22-01-11/37805590 від 19.08.2015 року /том 1 а.с. 12-26/, за висновками якого встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого зменшено р. 19 «Відємне значення» на суму 37572,00 грн та занижено податок на додану вартість на загальну суму 22928,00 грн за грудень 2014 року.

На підставі акту перевірки №1420/16-01-22-01-11/37805590 від 19.08.2015 року контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року:

- № /том 1 а.с. 27/, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 34392,00 грн., в тому числі: за основним платежем в розмірі 22928,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 11464,00 грн.

Рішенням ГУ ДФС У Полтавській області про результати розгляду скарги від 11.11.2015 № 4052/10/16-31-10-04-11 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року №, а скаргу ТОВ "АС Центр-Транс" без задоволення /том 1 а.с. 28-29/.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 17.12.2015 року № 26980/6/99-99-10-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу ТОВ "АС Центр-Транс" без задоволення /том 1 а.с. 30-33/.

Позивач, не погоджуючись із такою позицією відповідача, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № та визнання протиправними дії щодо зменшення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту р. 19 "Від'ємне значення" Декларації з податку на додану вартість, за грудень 2014 року на суму 37572 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов до наступних висновків.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України /надалі - ПК України/ визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Статтею першою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки конкретної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Відтак, перевіряючи реальність здійснення господарських операцій, суд з'ясовує чи мали місце фактичний рух активів або зміни у власному капіталі/зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Судом встановлено, що між ТОВ "Салем торг" (надалі - Постачальник) та ТОВ "АС Центр-Транс" (надалі - Покупець), укладено договір поставки № 6 від 04.11.2014 року /том 2, а.с. 90/. Предмет договору - цукор.

Відповідно до пункту 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобовязується купити (при йняти та оплати) цукор в кількості 45375 кг по ціні 8,00 грн за кілограм. Загальна сума договору складає 363000,00 грн.

Продавець зобовязується поставити Покупцеві товари, що поставляються за цим договором у термін до 20.11.2014р. Оплата за товар здійснюється до 31.12.2014 року.

За наслідками здійснення господарських операцій ТОВ "Салем-Торг" виписано позивачу: податкові накладні від 12.11.2014 року № 421, від 11.11.2014 року № 420, 10.11.2014 року № 419, від 07.11.2014 року № 418, від 06.11.2014 року № 417, від 05.11.2014 року № 416; видаткові накладні від 04.11.2014 року № РН-0000231, від 05.11.2014 № РН-0000232, від 06.11.2014 року № РН-0000233, від 07.11.2014 № РН-0000234, від 10.11.2014 року № РН-0000235, від 11.11.2014 року № РН-0000236, від 12.11.2014 року № РН-0000237 /том 2 а.с. 91-104/.

Крім того, між ТОВ "АС Центр-Транс" (покупець) та ТОВ "Салем Торг" (постачальник) укладено договір постачання від 10.12.2014 № 10 /том 1, а.с. 98/, за умовами якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Предметом постачання є дизпаливо в кількості 25000 літрів по 14,52 грн за літр.

Згідно пункту 2.1 Договору загальна сума договору складає 363000,00 грн.

Поставка товару здійснюється згідно заявок Покупця /пункт 3.1 Договору/.

Відповідно до пункту 4.1 постачальник передає покупцю талони на дизпаливо в кількості 500 штук по 50 літрів.

На виконання умов договору від 10.12.2014 року № 10 ТОВ "Салем-Торг" виписано позивачу податкову накладну від 31.12.2014 року № 3040 на дизпаливо на загальну суму 363000,00 грн, у тому числі ПДВ 60500,00 грн, копія якої наявна у матеріалах справи /том 1 а.с. 102/.

У подальшому між ТОВ "АС Центр-Транс" (постачальник) та ТОВ "Салем Торг" (покупець) укладено договір поставки від 30.12.2014 № 8 /том 1, а.с. 104/, за умовами якого постачальник зобовязується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобовязується купити (прийняти та оплатити) цукор в кількості 45375 кг по ціні 8,00 грн кілограм. Загальна сума договору складає 363000,00 грн.

За наслідками здійснення господарських операцій позивачем виписано ТОВ "Салем-Торг" податкову накладну від 31.12.2014 року № 44 /том 2, а.с. 105/.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "АС Центр-Транс" включено до реєстру отриманих податкових накладних за листопад 2014 року податкову накладну № 1302 від 14.11.2014 року на суму ПДВ 60500,00 грн /том 1 а.с. 21 зворот, том 2 а.с. 78/. Окрім того, в реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2014 року внесено відповідні зміни, а саме зроблено запис з мінусом податкової накладної № 1302 від 14.11.2014 року на загальну суму 363000,00 грн, у тому числі ПДВ 60500,00 грн та одночасно зі знаком плюс сім податкових накладних перелічених вище.

При цьому ТОВ "Салем-Торг" в реєстрі виданих податкових накладних за листопад 2014 року відображена податкова накладна № 1302 від 14.11.2014 року на загальну суму 363000,00 грн, у тому числі ПДВ 60500,00 грн.

Сума ПДВ у розмірі 60500,00 грн з придбання цукру віднесена ТОВ "АС Центр-Транс" до суми податкового кредиту за листопад 2014 року, що підтверджується копією податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року /том 2 а.с. 61-65/.

Разом з тим, як вбачається з додатку до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року ТОВ "АС Центр-Транс" сума ПДВ у розмірі 60500,00 грн значиться зі знаком мінус /том 2 а.с. 88/.

Як вбачається з акту перевірки та не заперечується позивачем, що ТОВ "АС Центр Транс" надано для перевірки акт проведення взаємозаліку між ТОВ "Салем торг" та ТОВ "Ас Центр-Транс" від 31.12.2014 року /том 1, а.с. 103/, згідно якого повідомлено, що сторони домови лись залікувати суму заборгованості у розмірі 363000,00 грн, яку ТОВ "АС Центр-Транс" заборгувало ТОВ "Салем Торг" за поставлене дизпаливо згідно договору № 10 від 10.12.2014 року, в раху нок погашення заборгованості ТОВ "Салем торг" перед ТОВ "АС Центр-Транс" за цукор згідно договору № 8 від 30.12.2014 року.

Представник позивача у письмових поясненнях зазначив, що ТОВ "АС Центр-Транс" здійснило придбання дизельного пального у ТОВ "Салем-Торг" з метою здійснення заправлення автомобілів для здійснення перевезень вантажів замовників /том 1, а.с. 9/.

Свідоцтво про реєстрацію ТОВ "Салем-Торг" платником податку на додану вартість № 200187798 від 01.10.2014 було анульовано 30.06.2015, відтак, на час виписки податкової накладної ТОВ "Салем-Торг" було зареєстровано платником податку на додану вартість.

Як вбачається з відомості по рах. 2032 за грудень 2014 сума 302500,00 грн по придбаному дизпаливу 31.12.2014 року віднесена позивачем на рахунок 63 /том 2 а.с. 241/.

Крім того, позивачем надано до суду копію специфікації № РН-0000256-С відпущення скетч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № РН-0000256 від 31.12.2014 року, згідно якої ТОВ "Салем-Торг" передає ТОВ "АС Центр-Транс" скетч-картки УкрДТ 50 л на Дизпаливо Energy у кількості 500 шт в кількості 25000 літрів з переліченими у спеціфакації порядковими номерами з № 00 по № 99 /том 1, а.с. 100/.

На підтвердження подальшого використання дизельного пального позивачем надано до суду копії подорожніх листів вантажних автомобілів, картки складського обліку матеріалів, відомості по обліку виданих талонів, список ліній АЗС /том 1 а.с. 130-206, 106, 107-109, том 2 а.с. 106-117/.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у подорожніх листах та відомості по обліку виданих талонів зазначена лише кількість літрів дизпалива, що була видана водіям для здійснення перевезення вантажу. Позивачем надано до суду список ліній АЗС з посиланням на відомості сайту http://avias.com.ua /том 2, а.с. 106-117/. Однак вказані документи не містять інформації стосовно переліку використаних ТОВ "АС Центр Транс" талонів на дизпаливо за переліком згідно специфікації № РН-0000256-С.

Суд наголошує, що зі змісту вищевказаних документів не можливо ідентифікувати, по яким саме талонам (скретч-карткам), а саме їх порядковим номерам), та на яких саме АЗС, здійснювалася заправка транспортних засобів і як наслідок використання придбаного дизпалива у власній господарській діяльності.

Суд звертає увагу, що позивачем для отримання відомостей по фактичному використанню ТОВ "АС Центр-Транс" скретч-карток на дизельне пальне, отриманих відповідно до специфікації № РН-0000256-С було направлено запити про надання інформації до ПРАТ "Авіас Плюс", ПАТ "Укрнафта", АЗС "ANP". Однак, як пояснив представник позивача у своїх письмових поясненнях відповіді на вказані запити ТОВ "АС Центр-Транс" не отримало.

Таким чином, встановити чи використовувалися ТОВ "АС Центр-Транс" у своїй господарській діяльності скретч-картки з порядковими номерами, що зазначені у специфікації № РН-0000256-С суду не видається можливим.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів походження придбаного дизельного пального (скретч-карток) у ТОВ "Салем-Торг", документів на підтвердження набуття права на талони передані ТОВ "АС Центр Транс" за договором постачання № 10 від 10.12.2014 за переліком згідно специфікації № РН-0000256-С, копії фіскальних чеків на талони, копії талонів на дизпаливо за переліком згідно специфікації № РН-0000256-С.

Як пояснив представник позивача придбане дизельне пальне використовувалося ТОВ "АС Центр Транс" у своїй господарській діяльності, а саме для здійснення замовлень по перевезенню вантажів для ТОВ "Кернел-Трейд". Для підтвердження факту використання придбаного у ТОВ "Салем-Торг" дизпалива у своїй господарській діяльності позивачем надано до суду товарно-транспортні накладні та подорожні листи, акти з надання послуг по організації перевезень.

Однак, вказані документи містять розбіжності у зазначенні марки автомобіля, який використовувався при перевезенні вантажу. Зокрема, згідно товарно-транспортної накладної від 15.01.2015 року № 2009740 перевезення здійснювалося автомобілем марки КАМАЗ н.з. АА 5866 НН причіп з н.з. АА 7286 ХО, тоді як згідно відомостей подорожнього листа перевезення здійснювалося автомобілем марки КАМАЗ н.з. АА 5866 НН причіп з н.з. АА 5866 НН; згідно товарно-транспортної накладної від 03.02.2015 року № 2009765 перевезення здійснювалося автомобілем марки КАМАЗ н.з. ВІ 8116 СА причіп з н.з. ВІ 1901 ХО, тоді як згідно відомостей подорожнього листа перевезення здійснювалося автомобілем марки КАМАЗ н.з. ВІ 8116 СА причіп ПР - Бортовий тентований-Е СЗАП з н.з. Т1ОА1185.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що скретч-картки на нафтопродукти по Договору постачання № 10 від 10.12.2014 року, фактично були отримані за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Центр-Транс" в м. Полтава, що підтверджується відповідною відміткою в видатковій накладній № РН-0000256 від 31.12.2014 року та копією журналу реєстрації довіреностей /том 1 а.с. 101/.

Як вбачається зі змісту видаткової накладної, копія якої наявна в матеріалах справи /том 1 а.с. 99/, остання складена на дизельне паливо у кількості 25000 тис. літрів; місце складання м. Полтава.

Однак вказане розцінюється судом критично, адже фактично ТОВ "АС Центр-Транс" придбавало у ТОВ "Салем-Торг" скретч-картки на нафтопродукти, доказів фактичного отримання скретч-карток на нафтопродукти згідно специфікації № РН -0000256-С матеріально-відповідальною особою ОСОБА_4 у м. Полтаві, зокрема акту прийому-передачі товару, до суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надані до суду: видаткова накладна, податкова накладна, специфікація, подорожні листи, список ліній АЗС, відомості по субрахунку 2031 не можна вважати належними і допустимими доказами в розумінні статті 70 КАС України, які б підтверджували товарність господарських операцій між ТОВ АС Центр-Транс і ТОВ "Салем-Торг" на підставі договору поставки у період, за який контролюючим органом проводилася перевірка податкової звітності позивача.

Крім того, позивачем в ході розгляду справи не було надано суду жодних інших доказів, які б підтверджували рух товарів і коштів за спірним договором поставки, зокрема, у матеріалах справи відсутні акти прийому-передачі товарів, а також не вбачається, яким чином здійснювалося їх отримання/перевезення, використання придбаного товару у господарській діяльності позивача та/або подальша реалізація.

Таким чином, суд вважає, що первинну документацію, надану позивачем на підтвердження реальності та товарності здійснення між ним і ТОВ "Салем-Торг" господарських операцій за договором поставки, не можна вважати достатньою у розумінні податкового законодавства, оскільки зазначені документи не посвідчують товарність такої операції, а отже є формально складеними.

Водночас, ДПІ у м. Полтаві, який є суб'єктом владних повноважень, діючи у відповідності до положень частини другої статті 71 КАС України, довів правомірність винесеного ним податкового повідомлення-рішення від № НОМЕР_1 від 31.08.2015 року та зменшення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту р. 19 "Від'ємне значення" декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 травня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко