Справа № 208/151/16-а
Суддя: Ричка С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/151/16-а
№ провадження 2-а/208/41/16
ПОСТАНОВА

22 березня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області,

у складі судді: Рички С.О.,

при секретарі: Щербацевич Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Дорожньої постової служби підпорядкованої ГУНП в Полтавській області першої групи території м. Миргороду Миргородського району Полтавської області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови ПС2 № 618003 по справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із адміністративним позовом до старшого інспектора Дорожньої постової служби підпорядкованої ГУНП в Полтавській області першої групи території м. Миргороду Миргородського району Полтавської області капітана поліції ОСОБА_2, в якому просить поновити пропущений строк на оскарження постанови ПС2 № 618003 від 24.11.2015 року, визнати незаконною та скасувати ОСОБА_3 ПС2 № 618003 від 24.11.2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.132 КУпАП в розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він, ОСОБА_1, 23.11.2015 року знаходився у службовій поїздці з виробничих питань TOB «Адатранссервіс», директором якого він є, у м. Миргород Полтавської області на транспортному засобі МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 в районі промислової зоні поблизу залізничного переїзду в районі вул. Раскової м. Миргорода. Вказані транспортні засоби знаходяться в оренді TOB «Адатранссервіс» на підставі укладених договорів з ФОП ОСОБА_4. Цього дня, близько 23:40 год. до вказаного транспортного засобу на своєму службовому автомобілі під'їхав Старший інспектор Дорожньої постової служби підпорядкований ГУНП в Полтавській області першої групи території м. Миргороду Миргородського району капітан поліції ОСОБА_2 та почав йому інкримінувати порушення Правил дорожнього руху України та КУпАП стосовно нібито порушення позивачем правил перевезення небезпечних вантажів, хоча транспортний засіб МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 не знаходився у русі на проїзній частині автошляхів м. Миргорода та позивач не здійснював перевезення небезпечного вантажу. Не беручи до уваги пояснення позивача щодо обставин події Інспектор почав складати протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 161509. Дата складання протоколу зазначено 23.11.2015 року 23 год. 55 хв. Згідно тексту протоколу Інспектором було зазначено що позивачем порушено вимоги п. 22.5 ПДР України, за що відповідальність передбачено ст. 132 КУпАП. 24 листопада 2015 року Інспектор особисто розглянув матеріали адміністративної справи та постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави, згідно постанови ПС2 № 618003 по справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2015 року. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, внаслідок чого вказана постанова підлягає скасуванню, враховуючи ряд порушень закону, які були допущені Інспектором при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови, виходячи з наступного: при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 618003 порушено права позивача, як громадянина України на правову допомогу, передбачені ст.ст. 21,59 Конституції України, оскільки відповідно до положень ст. 278 КпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується ряд питань, а саме чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката і лише розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі у порядку передбаченому ст. 283 КпАП України. Фактично позивач був обмежений Інспектором скористатися вказаними правами; при складанні протоколу Інспектор кваліфікував адміністративну відповідальність за ст. 132 КпАП України, яку виключено з КУпАП України на підставі Закону № 586-УІ від 24.09.2008. При складанні постанови Інспектор вже кваліфікував адміністративне правопорушення за «ст. 133», але в подальшому виправивши у тексті постанови на «ст. 132». Так КУпАП України доповнено статтею 132-1 згідно із Законом №-586-УІ від 24.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 згідно якої: Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскаржувана постанова винесена Інспектором, який не мав законного права на її винесення, який у своїх діях перевищив наданні йому службові повноваження, оскільки відповідно до ст. 222 КпАП України в редакції на час виникнення спірних відносин розглядати справи за вчиненні адміністративні правопорушення за ст. 132-1 КпАП України та накладати стягнення від імені органів внутрішніх справ мали право виключно: начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його обов'язки у встановленому Кодексом порядку. Зміни до ст. 222 КпАП України щодо встановлених повноважень по розгляду адміністративних справ Органами Національної поліції внесені Законом України N 901-VIII (901-19) від 23.12.2015 року. Щодо самого змісту нібито вчиненого правопорушення,позивач просить звернути увагу суду на наступне: транспортний засіб - екскаватор, який знаходився на транспортному засобі МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 ним не перевозився по проїзній частині автошляхів м. Миргорода. Обмір довжин та ширини транспортного засобу Інспектором не проводив, схема обміру за підписом позивача та підписом свідків - понятих не складалася та не додається до протоколу. Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі -понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до п. 1.1. Правил перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 26.07.2004 № 822, ці Правила визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України. Відповідно до п.1.4. Правил, небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ (Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів) і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані. Відповідно до підп. б) п. 1.7. Правил перевезення небезпечних вантажі, положення Правил не поширюється на перевезення машин або механізмів, не зазначених у переліку небезпечних вантажів наведеного в таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ, які містять небезпечні вантажі у внутрішньому або експлуатаційному устаткуванні цих машин або механізмів. Статтею 1 п. b) Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) від 30.09.1957 року, термін "небезпечні вантажі" означає речовини і предмети, що не допускаються до міжнародного дорожнього перевезення відповідно до положень додатків А і В або допускаються до неї з дотриманням визначених умов. До того ж Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, а позивач не здійснював рух по проїзній частині автошляхів м. Миргорода. Окрім того є розбіжності у постанові, викладені Інспектором, щодо місця розгляду справи: «м. Миргород, вул. Нова поблизу залізничного переїзду», а місце скоєння адміністративного правопорушення «м. Миргород, вул. Раскової». У той же час у протоколі про адміністративне правопорушення вказано Інспектором місце складання протоколу: «м. Миргород, вул. Раскової перехрестя з вул. Новою поблизу залізничного переїзду». Але позивач зазначив, що згідно даних адміністративної карти м. Миргород вулиці Нова та вулиця Раскової не перетинаються та не мається перехрестя вказаних вулиць. ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 618003 позивач отримав 24.11.2015 року, але у період з 25.11.2015 року по 31.12.2015 року (включно) позивач знаходився поза межами міста у службових поїздках у виробничих питаннях TOB «Адатранссервіс», директором якого він є згідно наказу №14-к від 16.10.2013 року, що підтверджується довідкою підприємства від 05.01.2016 року № 816. Враховуючи також наявність неробочих (вихідних) днів у період з 01.01.2016 року по 04.01.2016 р., з 07.01.2016 року по 11.01.2016 року позивач не мав можливості своєчасно звернутися до суду для подання позову, на підставі чого вважає що строк на оскарження пропущено ним з поважної причини, а тому підлягає поновленню. Багаточисленні порушення чинного законодавства працівником ДАІ, призвели до притягнення позивача - невинуватої особи до адміністративної відповідальності, тому він вимушений звертатись до суду за захистом свої прав.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що до даної категорії справ ст. 171-2 КАС України встановлено скорочений п'ятиденний порядок розгляду, а відповідач в судове засідання не з'явився, не надавши доказів поважності причини неявки в судове засідання. Розгляд справи проведено у відсутність сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд, оцінюючи відповідно до ст. 159 КАС України, всебічно, повно, обєктивно досліджені судом докази, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених у судовому засіданні таких фактичних даних.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд, при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати всі обставини, що підлягають зясуванню при винесенні постанови, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильності вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ПС2 № 618003 від 24.11.2015 року, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.132 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510,00 (пятсот десять) гривень.

З Протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ПС2 № 618003 вбачається, що ОСОБА_1, 24 листопада 2015 року о 23 годині 40 хвилин знаходився на автомобілі НОМЕР_3, в районі промислової зони поблизу залізничного переїзду в районі вул. Раскової м. Миргорода та перевозив небезпечний вантаж.

Судом встановлено, що транспортний засіб МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 не знаходився у русі на проїзній частині автошляхів м. Миргорода та позивач не здійснював перевезення небезпечного вантажу.

В судовому засіданні встановлено, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 618003 порушено права позивача, як громадянина України на правову допомогу, передбачені ст.ст. 21,59 Конституції України, оскільки відповідно до положень ст. 278 КУпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується ряд питань, а саме чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката і лише розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі у порядку передбаченому ст. 283 КпАП України.

Фактично позивач був обмежений Інспектором скористатися вказаними правами; при складанні протоколу Інспектор кваліфікував адміністративну відповідальність за ст. 132 КпАП України, яку виключено з КУпАП України на підставі Закону № 586-УІ від 24.09.2008.

При складанні постанови Інспектор вже кваліфікував адміністративне правопорушення за «ст. 133», але в подальшому виправивши у тексті постанови на «ст. 132». Так КУпАП України доповнено статтею 132-1 згідно із Законом №-586-УІ від 24.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 згідно якої: Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржувана постанова винесена Інспектором, який не мав законного права на її винесення, який у своїх діях перевищив наданні йому службові повноваження, оскільки відповідно до ст. 222 КУпАП України в редакції на час виникнення спірних відносин розглядати справи за вчиненні адміністративні правопорушення за ст. 132-1 КпАП України та накладати стягнення від імені органів внутрішніх справ мали право виключно: начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його обов'язки у встановленому Кодексом порядку.

Зміни до ст. 222 КпАП України щодо встановлених повноважень по розгляду адміністративних справ Органами Національної поліції внесені Законом України N 901-VIII (901-19) від 23.12.2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб - екскаватор, який знаходився на транспортному засобі МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 позивач не перевозив по проїзній частині автошляхів м. Миргорода. Обмір довжин та ширини транспортного засобу Інспектором не проводив, схема обміру за підписом позивача та підписом свідків - понятих не складалася та не додається до протоколу.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі -понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 1.1. Правил перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 26.07.2004 № 822, ці Правила визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України. Відповідно до п.1.4. Правил, небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ (Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів) і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

Відповідно до підп. б) п. 1.7. Правил перевезення небезпечних вантажі, положення Правил не поширюється на перевезення машин або механізмів, не зазначених у переліку небезпечних вантажів наведеного в таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ, які містять небезпечні вантажі у внутрішньому або експлуатаційному устаткуванні цих машин або механізмів.

Статтею 1 п. b) Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) від 30.09.1957 року, термін "небезпечні вантажі" означає речовини і предмети, що не допускаються до міжнародного дорожнього перевезення відповідно до положень додатків А і В або допускаються до неї з дотриманням визначених умов.

Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, а позивач не здійснював рух по проїзній частині автошляхів м. Миргорода.

З матеріалів справи вбачається, що є розбіжності у постанові, викладені Інспектором, щодо місця розгляду справи: «м. Миргород, вул. Нова поблизу залізничного переїзду», а місце скоєння адміністративного правопорушення «м. Миргород, вул. Раскової». У той же час у протоколі про адміністративне правопорушення вказано Інспектором місце складання протоколу: «м. Миргород, вул. Раскової перехрестя з вул. Новою поблизу залізничного переїзду».

Згідно листа Миргородської міської ради Полтавської області від 16.02.2016 року № 01-28/389 станом на 15.02.2016 року перехрестя вулиці Нова та вулиці Раскової не належить до земель міста Миргорода та знаходиться за межами адміністративно-територіальної одиниці м. Миргорода.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 618003 позивач отримав 24.11.2015 року, а у період з 25.11.2015 року по 31.12.2015 року (включно) знаходився поза межами міста у службових поїздках у виробничих питаннях TOB «Адатранссервіс», директором якого він є згідно наказу №14-к від 16.10.2013 року, що підтверджується довідкою підприємства від 05.01.2016 року № 816.

Враховуючи також наявність неробочих (вихідних) днів у період з 01.01.2016 року по 04.01.2016 р., з 07.01.2016 року по 11.01.2016 року ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно звернутися до суду для подання позову, на підставі чого суд вважає що строк на оскарження пропущено ним з поважної причини, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…, а також виявлення причин і умов, що сприяють здійсненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а почате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В порушення ст. 282 КУпАП відповідачем не було встановлено причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення, не прийнято до уваги вимоги абз. 4 п.3, пп.32, п.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію (постанова КМУ від 14.04.97р. №341), відповідно до яких Державтоінспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху. Основним з завдань ДАІ є - виявлення та припинення фактів порушень безпеки дорожнього руху, виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню, розроблення пропозицій щодо вдосконалення організації дорожнього руху.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем також не було дотримано вимог ст.ст. 33, 280 КУПАП, тобто постанова винесена упереджено, а відповідачем при прийняті рішення не об'єктивно досліджені та визначені ті обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, ... а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки строк, встановлений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, закінчився, то, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем при прийняті постанови про накладення адміністративного стягнення не повно, не об'єктивно та всебічно не з'ясовано усі обставини справи, що мають істотне значення для правильності прийнятого рішення, суд вважає оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 33, 38, 96, 245, 247, 268, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 17-19, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Дорожньої постової служби підпорядкованої ГУНП в Полтавській області першої групи території м. Миргороду Миргородського району Полтавської області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови ПС2 № 618003 по справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2015 року - задовольнити.

ОСОБА_3 ПС2 № 618003 від 24.11.2015 року про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення за ст.132 КУпАП в розмірі 510,00 грн. скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.132 КпАП України - закрити.

ОСОБА_3 може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя Ричка С. О.