Справа № 810/3289/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3289/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610002/2 від 30.01.2015 (далі - оскаржуване рішення) та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/00007 від 30.01.32015 (далі - оскаржувана картка відмови).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2013 між позивачем (Покупець) та «Ханкук Тайр Ко. LTD» корпорацією, утвореною у відповідності із законодавством Південної Кореї, в особі ОСОБА_3 (Постачальник) було укладено контракт № S-H/2013-1207 від 12 липня 2013 року поставки шин.

За умовами контракту та згідно додатку (проформа інвойс) поставка товару здійснюється на умовах CIF порти України (витрати на транспортування та страхування до кордону України сплачує постачальник).

Постачальник надав позивачу комерційний інвойс № від 08.12.2014 на поставку 208 шин на загальну суму 2 042 862,00 російських рублів.

21.11.2014 позивач оплатив рахунок на суму проформи інвойсу № від 23.10.2014 до контракту № S-H/2013-1207 від 12 липня 2013 року у розмірі 2 042 862,00 російських рублів як попередню оплату за партію товару.

Як вбачається з інвойсу від 08.12.2014 № сума поставленого позивачу товару складає 2042862,00 RUB, в зазначену суму включено витрати на страхування товару та транспортні послуги відповідно до умов CIF.

20.01.2015 позивач подав відповідачу вантажну митну декларацію №125130005.2015/540272 від 21.01.2015 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин, для вантажних автомобілів в кількості 208 шт., ввезених на підставі контракту від 12.07.2013 №S-H/2013-1207.

Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Разом з митною декларацією позивач надав відповідачу наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.03.2014 125/2012/0001072;

- міжнародну автомобільну накладну CMR №9800 від 20.01.2015;

- коносамент від 13.12.2014 №ZIMUSEL2139588;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 19.11.2014 №397;

- прайс-лист виробника Б/Н від 02.12.2013;

- інвойс від 08.12.2014 №;

- пакувальний лист б/н від08.12.2014;

- контракт 12.07.2013 №S-H/2013-1207;

- сертифікат відповідності UA1.009.0016594-14 від 19.03.2014;

- інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 14.09.2014;

- сертифікат про походження товару форми №000-01-9043334 від 16.12.2014 ;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №125130005.2015/540272 від 21.01.2015.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом було виявлено розбіжності в платіжному дорученні в іноземній валюті від 19.11.2014 №397, а саме:

- в гр. 70, зазначеного платіжного доручення, зазначено номер та дату іншого інвойсу;

- не вказано термін дії прайсу;

- відсутній артикул 385/65 R22.5, 18, AL15,L,B.

30.01.2015 територіальним органом Київської митниці Міндоходів митним постом «Святошин» було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610002/2 із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару та видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/00007.

У подальшому, 30.01.2015 позивачем повторно було подано відповідачу митну декларацію №125130005.2015/540597 від 31.01.2015, вищевказаний перелік документів та додаткові документи, а саме :

- висновок про вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованою експертною організацією від 14.01.2015 №47;

- страховй поліс PYIE00E03276 від 28.09.2014;

- рахунки фактури №СФ-0000003 від 12.01.2015 та №СФ-0000004 від 12.01.2015;

Проте, надані документи не стали підставою для визнання відповідачем митної вартості, заявленої ТОВ «Дельта 2010».

Товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів від, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що декларантом не дотримано вимог статті 53 Митного кодексу України, оскільки не надано документи, які підтверджують митну вартість товарів. Визначена митним органом митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товарів, митне оформлення якого уже проведено (МД №508050000/2014/18698 від 06.11.14, № 209140000/2014/39777 від 13.11.2014, № 408040000/2014 від 27.11.2014).

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу були відсутні підстави для витребування у позивача додаткових документів та зазначив про безпідставне застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, митну вартість було визначено за шостим (резервним) методом.

Як вбачається з пояснювальної записки спірного рішення митного органу, підставою не застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) стало те, що заявником не подано додаткові документи, які витребував відповідач, зокрема, виписку з бухгалтерської документації та висновок експертної організації.

Стосовно висновку митного органу про наявність розбіжностей у поданих документах, про які митниця зазначає у запереченні на адміністративний позов, колегія суддів встановила наступне.

Відповідач зазщнпача, що в платіжному дорученні в іноземній валюті від 19.11.2014 №397 в гр. 70, зазначеного платіжного доручення, зазначено номер та дату іншого інвойсу; не вказано термін дії прайсу; відсутній артикул 385/65 R22.5, 18, AL15,L,B.

Так, в платіжному дорученні № 397 від 19.11.2014 в призначенні платежу зазначено № від 23.10.2014, тобто номер та дату інвойсу, який було надано продавцем на виконання умов контракту.

Проформа-інвойс - це попередній рахунок на оплату, на підставі якого покупець в подальшому отримує комерційний інвойс.

У зв'язку з цим оплата здійснювалася на підставі проформи-інвойсу № від 23.10.2014.

При цьому вартість товару, який був оплачений на підставі проформи-інвойсу № № від 23.10.2014 становить 2 042 862,00 російських рублів, що дорівнює вартості, яка була вказана в інвойсі № від 08.12.2014, який було подано при митному оформленні товару.

Митним органом не вказано, яким чином впливає на вартість товару незазначення у платіжному дорученні артикулу товару, а також та обставину, що у прайсі не вказано термін його дії.

З огляду на викладене, посилання митниці на наявність у поданих до митного оформлення документах на підтвердження заявленої митної вартості товару розбіжностей колегія суддів вважає необґрунтованими.

Таким чином, що у митного органу були відсутні підстави витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині третій статті 53 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України (далі по тексту - МК) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 МК передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що при поданні митної декларації позивачем було надано документи, що підтверджують вартість товару за ціною договору та не містять розбіжностей.

Згідно з положеннями ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Судом встановлено, що рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла, не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного), при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу.

При цьому, колегією суддів встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Інших доказів того, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності, які впливають на кількісні та вартісні показники оцінюваного товару, відповідачем не виявлено, а судом таких не встановлено.

Таким чином, зроблені відповідачем у гр. 33 оскаржуваного рішення записи не свідчать про дійсну наявність розбіжностей і не доводять наявність визначених ч. 3 ст. 53 МК підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Також відповідач не довів суду обов'язкову в силу ч. 1 ст. 55 МК наявність передбачених ч. 6 ст. 54 МК випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів. Так, відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Щодо визначення відповідачем вартості оцінюваного товару відповідно до за МД №508050000/2014/18698 від 06.11.14, № 209140000/2014/39777 від 13.11.2014, № 408040000/2014 від 27.11.2014 про розмитнення аналогічного товару за більшою митною вартістю, ніж заявлено позивачем, що є вищою порівняно з контрактною ціною оцінюваних товарів, то сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Крім того, митницею не надано доказів, що товар, який ввозився за митними деклараціями №508050000/2014/18698 від 06.11.14, № 209140000/2014/39777 від 13.11.2014, № 408040000/2014 від 27.11.2014, має подібні характеристики, умови поставки, комерційні умови з тим, що ввозився позивачем, а його митна вартість не є скоригованою.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови, а тому вимога про визнання їх протиправним та скасування є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська
Ухвалу в повному обсязі виготовлено 16.05.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.