Справа № 753/22916/15-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Гаврильченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницьке відділення), третя особа: Державне підприємство «Державний будівельний комбінат» Управління справами апарату Верховної Ради України, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року позивач - ОСОБА_4, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, третя особа: Державне підприємство «Державний будівельний комбінат» Управління справами апарату Верховної ради України, в якому просить зобов'язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 листопада 2015 року.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року у позвоі відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницьке відділення).

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 22.10.2015 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Листом від 05.11.2015 Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії на тій підставі, що період його роботи на посаді виконроба сантехнічної дільниці в Державному будівельному комбінаті не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки його робоче місце не було атестоване, уточнююча довідка не містить інформації про пільговий характер роботи, а отже у нього відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за списком № 2.

Так, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до положень п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених, роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком, на пільгових умовах, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно до п.3 додатку № 1 до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383, пільговий стаж зараховується за весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права було висловлено у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 25 листопада 2014 року (№21-519а14).

З трудової книжки позивача, довідки про підтвердження трудового стажу та наказів вбачається, що в період з 11.06.1993 по 04.11.2011 він працював в Державному будівельному комбінаті Управління справами Верховної Ради України на посаді виконроба сантехнічної дільниці, старшого виконроба - начальника сантехнічної дільниці.

Водночас позивач вважає, що на нього розповсюджуються приписи Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 робота за професією виконроба в галузі будівництва також віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (розділ XXVII «Будівництво»), згідно з якими робота за професією виконроба в галузі будівництва віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників (розділ ХХІХ «Строительство зданий и сооружений: промышленных, энергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурно-бытовых, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций»).

Поряд з цим, судом встановлено, що в 2008 році в Державному будівельному комбінаті Управління справами Верховної Ради України проводилась атестація робочих місць і за її результатами наказом від 30.05.2008 № 155 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які, зокрема, працюють на посадах виконробів будівельних дільниць.

В матеріалах справи містяться матеріали атестації робочих місць в Державному будівельному комбінаті Управління справами Верховної Ради України, а саме: протокол № 1 про результати атестації робочих місць від 12.05.2008, Карта умов праці виконавця робіт, Фотографія робочого дня, Спостережний лист індивідуальної Фотографії робочого дня, Протокол проведення досліджень важкості та напруженості праці, Протокол проведення досліджень робочої зони, Протокол проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, з яких вбачається, що посада виконроба сантехнічної дільниці як робота зі шкідливими умовами праці не атестувалась.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції визнає доводи апелянта щодо ототожнення посад виконроба в галузі будівництва та виконроба сантехнічної дільниці необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

З наданої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів від 23 жовтня 2015 року не убачається, що посада позивача - старшого виконроба - начальника сантехнічної дільниці дає йому право для виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, доводи про те, що за характером і умовами праці робота виконроба сантехнічної дільниці аналогічна роботі виконроба будівельної дільниці, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд у справі по спору з суб'єктом владних повноважень з приводу призначення пенсії не вправі давати оцінку проведеної на підприємстві атестації робочих місць.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 17.05.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.