Справа № 808/5011/14
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 травня 2016 року м. Київ К/800/66690/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р.

у справі № 808/5011/14

за поданням Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянська сільгосптехніка»

про стягнення коштів за податковим боргом,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 серпня 2014 року о 12 годині 10 хвилин Бердянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - заявник, Бердянська ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянська сільгосптехніка» (далі - відповідач, ТОВ «Бердянська сільгосптехніка»), в якому просила суд стягнути з відповідача суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 34 445,80 грн. та по єдиному податку з юридичних осіб в розмірі 11 932,40 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р., провадження у справі за поданням Бердянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області до ТОВ «Бердянська сільгосптехніка» про стягнення коштів за податковим боргом закрито.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, заявник звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. і прийняти нове рішення, яким задовольнити подання.

Відповідач процесуальним правом подати письмові заперечення не скористався, заперечення на касаційну скаргу не надав.

Сторони в судове засідання 18.05.2016 р. не з'явились, про час та місце слухання справи належним чином повідомлялись. Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Закриваючи провадження у справі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність спору про право, який вбачається зі змісту заперечень відповідача, в якому заперечується сума податкового боргу останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Пунктом 2 частини 5 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Водночас, слід враховувати, що наявність спору про право може бути виявлена судом також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, зокрема зі змісту заперечень платника податків стосовно якого внесено подання. У такому разі суду необхідно закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, а заявник може звернутися з тими ж самими вимогами в загальному порядку позовного провадження.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наявність спору про право, встановленого зі змісту заперечень відповідача, в яких відповідач заперечує розмір податкового боргу, що стягується, є підставою для закриття провадження у справі за відповідним поданням контролюючого органу.

Разом з тим, закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. у справі № 808/5011/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді підпис І.О. Бухтіярова
З оригіналом згідно підпис М.І. Костенко