Справа № 697/261/16-а
Суддя: Льон О. М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/261/16-а
провадження № 2-а/697/17/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2016 р. м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретарів с/з : ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача- Кліщова С.Г.

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про визнання неправомірними та скасування незаконних рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Канівського міськрайонного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними та скасувати рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014, тим самим відновити його права на користування земельною ділянкою. Позов мотивує тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 11.03.2013 про усунення прав на землю та скасування рішень, суд визнав незаконним та скасував рішення ОСОБА_7 міської ради № 5-67 від 5.10.2011 та від 05.07.2012; визнав незаконним та скасував державний акт на землю ЯЕ № 628101 від 31.10.2007р. на земельну ділянку по вул. Гагаріна, 6 в м. Каневі на його ім'я, поскільки він мав неточності та відмінності від кадастрового плану земельної ділянки. В ході розгляду вказаної цивільної справи № 2-919/11, ухвалою Канівського міськрайонного суду від 19.10.2011, з метою забезпечення позову, було заборонено ОСОБА_4 проводити роботи на даній ділянці на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради № 5-67 від 05.10.2011. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2013 було встановлено, що рішення Канівського міськрайонного суду не виконане, а тому скасування забезпечення позову до моменту виконання рішення суду може породити нові позови до суду, або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому за даних обставин заборона дій на проведення робіт на даній ділянці на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради № 5-67 від 05.10.2011 - залишена в силі. На даний час він не отримав відновлення прав користування земельною ділянкою, а навпаки, рішенням ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки 118 м. кв. для ведення садівництва, та рішенням № 18-40 від 27.11.2014 внесено зміни до попереднього рішення в частині цільового призначення ділянки, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та будівель. Вказує, що рішенням ОСОБА_7 міської ради №7-50 від 27.09.2007 йому виділено 1000 м.кв. земельної ділянки для обслуговування будинку, а вилучивши з загальної площі площу дороги, земельна ділянка фактично має площу 956 кв.м , про що свідчить висновок Управління архітектури та містобудування № 144 від 15.10.2013 р. Тому земельної ділянки площею 118 кв.м, яка належить міській раді і котру міська рада своїми рішеннями № 18-40 та №17-46 передала ОСОБА_4, в межах земельної ділянки, що виділено йому у приватну власність, не існує. Про порушене право він довідався 25.01.2016 року, коли отримав копію рішень, про що свідчить підпис посадової особи відповідача. Просив визнати причини пропущення строку для звернення до суду за захистом його права поважними; поновити, пропущений за поважних причин, строк для звернення до суду за захистом його права щодо відновлення його прав на користування земельною ділянкою; визнати неправомірними та скасувати рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позов підтримав, просив суд задовольнити його повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що враховуючи зміст ч. 1 ст. 161 Земельного кодексу України - рішення відповідних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання. Вважає, що оскаржувані рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 р. та № 18-40 від 27.11.2014 р., які прийняті в період дії ухвали суду про забезпечення позову шляхом заборони дій на проведення робіт на даній земельній ділянці, поскільки рішення Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 11.03.2013 невиконане, порушують право на землю позивача по справі ОСОБА_6, а тому підлягають скасуванню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували, щодо проти задоволення позову, поскільки вважають, що оскаржувані рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014 не порушують права позивача ОСОБА_6 на землю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З приписів вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.144 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов»язковими для виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до конституції України, визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об"єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст.

Стаття 5 Закону встановлює систему місцевого самоврядування, що включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Статтею 26 Закону передбачено, що до загальної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об"єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об"єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об"єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об"єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Частинами 1, 2 статті 59 вказаного Закону передбачено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, рішенням ОСОБА_7 міської ради від 25.09.2014 № 17-46 (а.с.16) надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 118 кв.м. по вул. Гагаріна ( район будинку № 2) в м. Каневі для ведення садівництва за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради; рішенням ОСОБА_7 міської ради від 27.11.2014 № 18-40 (а.с.17), внесено зміни до п.1 рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 в частині цільового призначення ділянки, а саме : викладено в такій редакції: „Надати дозвіл громадянці ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 118 кв.м. по вул. Гагаріна (район будинку № 2) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради.»

Судом встановлено, що в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до Управління Держкомзему в м. Канів та ОСОБА_7 районі, ОСОБА_7 міськрайонного відділу Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_4 про усунення прав на землю та скасування рішень, цивільна справа № 2-919/11, 19.10.2011 Канівським міськрайонним судом було винесено ухвалу по справі 2-919/11 про заборону дій ОСОБА_4 проводити роботи на земельній ділянці площею 121 кв.м. по вул. Гагаріна,6 в м. Каневі на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради № 5-67 від 05.10.2011.

Ухвалою суду від 21.03.2012 роз'яснено ухвалу Канівського міськрайонного суду від 19.10.2011 року про забезпечення позов та зазначено, що з метою забезпечення позову заборонено відповідачу ОСОБА_4, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 лише виключно проводити роботи на земельній ділянці площею 121 кв.м. по вул. Гагаріна, 4 в м. Каневі на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради 5-67 від 05.10.2011 року.

Рішенням Канівського міськрайонного суду від 11.03.2013 № 2-919/11, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 до управління Держкомзему в м. Канів та ОСОБА_7 районі, ОСОБА_7 міськрайонного відділу Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_4 про усунення прав на землю та скасування рішень, а саме : визнано незаконними і скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради № 5-67 від 05.10.2011 року та рішення ОСОБА_7 міської ради № 9-11 від 05.07.2012 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують, право оренди на земельну ділянку для ведення городництва за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради та надання в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 118 кв.м. по вул. Гагаріна, 2 в м. Канів терміном 01.07.2017 року; визнано незаконним та скасовано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 628101 від 31.10.2007р., на земельну ділянку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.6-11).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2013 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 27.06.2013 року про відмову в скасуванні забезпечення позову було відхилено, а ухвалу суду від 27.06.2013 залишено без змін, поскільки рішення Канівського міськрайонного суду від 11.03.2013 № 2-919/11 не виконано, а тому заява про скасування забезпечення позову не підлягає до задоволення з метою не допустити утруднення або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки скасування заходів забезпечення позову до часу виконання рішення суду може породити нові позови до суд (а.с.12-13).

Згідно відповіді ОСОБА_7 міської ради від 01.02.2016 (а.с.38) на заяву позивача вбачається, що міською радою підготовлено проект рішення щодо відновлення його прав відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 11.03.2013, але дане питання 28.01.2016 було знято з розгляду до скасування у судовому порядку вказаних рішень ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014 про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 118 кв.м. по вул. Гагаріна (район будинку № 2).

Отже, судом встановлено, що рішення Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 11.03.2013, яке набрало законної сили, залишилось не виконаним ОСОБА_7 міською радою на даний час, що підтвердили в судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_3.

Про наявність даних рішень ОСОБА_7 міської ради позивачу ОСОБА_6 стало відомо 25.01.2016 , коли він отримав копії оскаржуваних рішень ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014, що підтверджується підписом секретаря Канівської міської ради ОСОБА_9 на копії рішення ( а.с.16-17), тому позивач ОСОБА_6 просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, пропущений ним з поважних причин.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 29.02.2016 року заяву ОСОБА_6 про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано причину пропуску поважною та поновлено строк на звернення до адміністративного суду з даним позовом ( а.с.40).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 зазначив, що вказана в рішеннях ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014 земельна ділянка площею 118 кв.м , яка належить до земель ОСОБА_7 міської ради по вул. Гагаріна ( район будинку №2) не існує, що підтвердила в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3.

Таким чином судом встановлено, що оскаржувані рішення ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 р. та № 18-40 від 27.11.2014 р., якими надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 118 кв.м. по вул. Гагаріна (район будинку № 2) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради, прийняті всупереч ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2013, якою не скасована ухвала Канівського міськрайонного суду від 19.10.2011 про забезпечення позову шляхом заборони дій на проведення робіт на даній земельній ділянці, поскільки рішення Канівського міськрайонного суду № 2-919/11 від 11.03.2013 є невиконане, чим порушено право на землю позивача по справі ОСОБА_6.

У відповідності до ст. 69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Ч.2 ст. 71 КАСУ визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача про визнання неправомірними та скасування рішень ОСОБА_7 міської ради № 17-46 від 25.09.2014 та № 18-40 від 27.11.2014 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених суду частиною 2 статті 162 КАС України, а саме: у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, попередньо визнавши його протиправним.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, поскільки позивач ОСОБА_6 звільнений від сплати судового збору як потерпілий від аварії на ЧАЕС 2 категорії.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 105, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", - суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про визнання неправомірними дій та скасування незаконних рішень - задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати:

рішення ОСОБА_7 міської ради Черкаської області № 17-46 від 25.09.2014 «Про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовно площею 118 кв.м по вул. Гагаріна (район будинку № 2) в м. Каневі для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради та

рішення ОСОБА_7 міської ради Черкаської області № 18-40 від 27.11.2014 «Про внесення змін до п.1 рішення ОСОБА_7 міської ради» № 17-46 від 25.09.2014, виклавши його в такій редакції: «Про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 118 кв.м. по вул. Гагаріна (район будинку № 2) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель ОСОБА_7 міської ради.»

Стягнути з ОСОБА_7 міської ради Черкаської області судові втрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Уразі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О . М . Льон