Справа № 826/4895/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4895/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Губської Л.В.,

за участю секретаря - Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет до Київської міської ради визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний навчальний заклад «Київський міжнародний університет» звернувся до суду з позовною заявою до Київської міської ради про визнання протиправним та рішення (І сесія VIII скликання) від 11.02.2016 №68/68 «Про відмову у поновлені приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» договору оренди земельної ділянки на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва»; зобов'язання Київську міську раду видати інше рішення, яким поновити договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 за реєстраційним №75-6-00237 з приватним вищим навчальним «Київський міжнародний університет», розташованої на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва без зміни меж земельної ділянки та цільового призначення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до Окружного адміністративного суду м.Києва для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно вимог статей 2 та 5 ЗК України, Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України які кореспондують ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. №161-XIV, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Таким чином, реалізація права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

Слід зауважити, що завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» 16.04.2004р. №7 за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналіз законодавчих норм та позовних вимог дає можливість колегії суддів дійти висновку, що Київська міська рада при здійсненні повноважень власника землі є вільною у реалізації права розпоряджатися землею та вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування землею в порядку, встановленому законом. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою відповідач, відповідно до положень Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Таким чином у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), спори щодо реалізації такого рішення повинні вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 01.10.2013р.(справа 21-345а13), від 11.11.2014р. (справа 21-493а14), від 29.09.2015р. (справа 826/10205/14).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір, який виник між позивачем та Київською міською радою не може бути предметом оскарження в Окружному адміністративному суді міста Києва, оскільки належить до юрисдикції місцевого господарського суду.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції з вищевказаних обставин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлене з дотриманням норм процесуального права, тому судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного навчального закладу «Київський міжнародний університет» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17.05.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Губська Л.В.