Справа № 826/13864/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправними дій, скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2016 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000003/2 від 08 квітня 2015 року, прийняте ВМО 3 м/п «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00004, складену ВМО 3 м/п «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 січня 2015 року між IDS Borjomi Georgia LLC (Грузія) (за контрактом - продавець) та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна) (за контрактом - покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № СТ20-001/1501, згідно умов якого, продавець зобов'язується продати, а покупець - придбати мінеральну воду «Боржомі» окремими партіями на умовах СІР Одеса Західна, згідно ІНКОТЕРМС 2010.

02 березня 2015 року між покупцем та продавцем було укладено Додаткову угоду № 1 до Контракту, згідно якої ціну товару за вказаним контрактом було змінено (знижено), з урахуванням різних економічних чинників.

На виконання умов контракту № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року на підставі інвойсу № GE20150045 від 30 березня 2015 року була здійснена поставка товару.

07 квітня 2015 року позивачем через свого митного брокера в порядку електронного декларування було подано до ВМО 3 м/п «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС України митну декларацію № 500040403/2015/001338 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару, за контрактом № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року, а саме:

1. Вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильно газована. Торговельна марка - «BORJOMI». Виготовлена та розлита в період з 09 лютого 2015 року по 28 березня 2015 року. Розфасована: 12 скляних пляшок по 0,5 л. у поліет. упак. - 6 111 поліет. упаковок: 73 332 скляних пляшок. Термін придатності 24 місяці. Розфасована: 12 ПЕТ пляшок по 0,5 л. у поліет. упак. - 26 349 поліет. упаковок: 316 188 ПЕТ пляшок. Розфасована: 6 ПЕТ пляшок по 0,75 л. у поліет. упак. - 10 928 полет. Упаковок 65 568 ПЕТ пляшок. Термін придатності 12 місяців. Відповідає вимогам ДСТУ 878-93 та СТГ 50:2010. Виробник IDS Borjomi Georgia, а Georgian Branch of IDS Borjomi Beverages Co.N.V. Країна виробництва: GE. Надійшла у залізничних вагонах №№ 21169818, 21182357, 21151907, 21215645, 21052683.

Одночасно, з вказаною вище МД декларантом було подано до органу доходів і зборів перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України)

За наслідками опрацювання наданих ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» документів Одеською митницею ДФС України виявлено наявність у них розбіжностей та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, у зв'язку із чим було запропоновано декларанту електронним повідомленням надати додаткові документи для її підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаного електронного повідомлення декларантом було надано додаткові документи: прайс-лист виробника товару б/н від 02 березня 2015 року, розрахунок ціни (калькуляція) № LT32-589/1503 від 26 березня 2015 року, лист від виробника № LT32-591/1503 від 30 березня 2015 року, довіреність № 003 від 13 січня 2015 року, лист ПрАТ «ІДС» № 219/4-15ц від 07 квітня 2015 року, платіжне доручення № 13 від 03 квітня 2015 року, SWIFT-повідомлення від 03 квітня 2015 року.

Окрім цього, декларант листом від 07 квітня 2015 року (вих. № 07-04/14) повідомив митний орган про неможливість надання інших додатково витребуваних документів, а саме висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

За наслідками опрацювання додатково наданих ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» документів на вимогу митного органу, останнім виявлено відсутність у них відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

На виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Одеською митницею ДФС України було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00004.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000003/2 від 08 квітня 2015 р.

Зокрема, відповідно до рішення № 500040403/2015/000003/2 митна вартість визначена 0,8277 USD/одиницю із застосуванням другорядного методу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу ,визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Крім того, необхідно зазначити, що Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000003/2 від 08 квітня 2015 року митну вартість товарів визначено із застосуванням другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Підставою для прийняття вказаного рішення стало подання позивачем до митного оформлення документів, які містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товару.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, в інвойсі від 30 березня 2015 року № GE20150045 та зовнішньоекономічному договорі від 13 січня 2015 року № СТ20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземного контрактоутримувача, що викликає сумніви щодо їх автентичності.

Як вже було зазначено, одночасно, з вказаною вище МД декларантом було подано до органу доходів і зборів перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), а саме:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0003919 від 16 листопада 2012 року;

- вагонну відомість № 60081 від 02 квітня 2015 року;

- накладну ЦІМ/УМВС № 002116 від 31 березня 2015 року;

- накладну ЦІМ/УМВС № 002117 від 31 березня 2015 року;

- накладну ЦІМ/УМВС № 002118 від 31 березня 2015 року;

- накладну ЦІМ/УМВС № 002119 від 31 березня 2015 року;

- накладну ЦІМ/УМВС № 002120 від 31 березня 2015 року;

- передатну відомість (документ, який засвідчує факт передання товару/вантажу/однією залізницею іншій) № 2 від 02 квітня 2015 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № GE20150045 від 30 березня 2015 року;

- пакувальний лист від 30 березня 2015 року;

- додаток № 1 від 02 березня 2015 року до контракту № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року;

- внутрішній договір (контракт) доручення № ІІС02 від 01 червня 2014 року;

- сертифікат про походження товару форми СТ- 1 № GEO 2015 01/000793 від 31 березня 2015 року;

- копію митної декларації країни відправлення № С529 від 31 березня 2015 року.

Крім того, матеріали справи свідчать, що декларантом позивача до митного органу були надані документи, що підтверджували повноваження осіб іноземного контрактоутримувача - довіреності ТОВ «Айдіес Боржомі Грузія № 001 від 001 від 13 січня 2015 року № 003 від 13 січня 2015 року, зразки підписів яких зазначені в інвойсі № GE20150045 від 30 березня 2015 року та контракті № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмінності підписів на інвойсі та зовнішньоекономічному договорі не є перешкодою для встановлення числового значення заявленої митної вартості та ніяким чином не впливають на митну вартість товарів, імпортованих ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи».

Як вбачається з пояснень митного органу, згідно п. 3.1 та 3.3 контракту № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року, покупець здійснює повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митного очищення вантажу в Одесі, Україна. Покупець може здійснювати передоплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця на підставі інвойсу. При наявності передоплати, яка була визначена інвойсом продавця, продавець здійснює поставку товару на суму сплаченої передоплати.

Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у наданому до митного оформлення інвойсі від 30 березня 2015 року № GE20150045 не зазначені, передбачені п. 3.3 вказаного контракту умови платежів, які допускають здійснення передоплати за товари.

Крім того, судом встановлено, що оплата товару здійснювалася на підставі п. 3.1 контракту (протягом 75 днів з моменту митного очищення вантажу в Одесі, Україна), тобто без передоплати. З урахуванням відсутності законодавчо встановлених обов'язкових умов щодо заповнення рахунку-фактури (інвойсу), наданий до митного оформлення інвойс від 30 березня 2015 року містив в собі лише ті відомості про умови оплати товару, які були передбачені п. 3.1 контракту.

При цьому, згідно умов зазначеного контракту № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року продавець зобов'язаний вносити до рахунку-фактури (інвойсу) умови платежів про передоплати, лише в разі її фактичного здійснення.

Окрім цього, в запереченнях на позовну заяву контролюючий орган вказав, що уповноваженою особою позивача було надано відповідачу лист ПрАТ «Індустріальні та дистрибуцій ні системи» № 219/4-15ц від 07 квітня 2015 року та платіжне доручення № 13 від 03 квітня 2015 року.

У листі ПрАТ «Індустріальні та дистрибуцій ні системи» № 219/4-15ц від 07 квітня 2015 року зазначено: «на дату цього листа оплата за поставлений товар здійснювалась тільки один раз, а саме 03 квітня 2015 року у сумі 188 373,60 доларів США щодо контракту № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року. На підтвердження здійснення зазначеної оплати в додатку прикладаємо відповідні фінансові документи. Слід також зазначити, що на дату цього листа за цінами визначеними Додатковою угодою № 1 оплат Продавцю проведено не було та відповідно попередні оплати не проводились».

Крім цього, у наданому платіжному дорученні № 13 від 03 квітня 2015 року, графі «Призначення платежу» наявне лише посилання на контракт № СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року та не зазначений інвойс, на підставі якого у відповідності до умов зовнішньоекономічного договору здійснюється перерахування коштів за оплату кожного замовлення.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що документом, який підтверджує оплату поставленого товару, є платіжне доручення № 19 від 07 травня 2015 року, згідно якого поставлений відповідно до інвойсу № GE20150045 від 30 березня 2015 року товар на суму 172 554, 00 грн. було сплачено на умовах післяоплати.

Про здійснення оплати товару саме за цим рахунком-фактурою (інвойсом) № GE20150045 від 30 березня 2015 року свідчать дані занесені в Графу 70 «Призначення платежу».

При цьому, необхідно звернути увагу, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № 50040403/2015/000003/2 від 08 квітня 2015 року зазначено лише про наявність у наданих до митного оформлення документів, що містили розбіжності, а саме відмінності зразків підписів в інвойсі та контракті.

При цьому, всі інші обставини, на підставі яких у контролюючого органу викликали сумніви щодо заявленої митної вартості товарів під час митного оформлення митницею не зазначались.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Враховуючи наведене вище, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000003/2 від 08 квітня 2015 року

Водночас, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.