Справа № 817/66/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 травня 2016 року Р і в н е №817/66/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом:

Адвоката ОСОБА_1
доКваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП "Управління механізації будівництва"
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати рішення Дисциплінарної палати від 24.12.2015 року №І-Д/30-2, від 21.01.2016 року, №І-Д/31-6 повністю з моменту їх прийняття.

17.05.2016 представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з тим, що позивач не є особою, яка проходить публічну службу, а відповідач не є суб'єктом владних повноважень, тому спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Представник відповідача також посилається на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 в аналогічній справі.

У судовому засіданні позивач проти заявленого відповідачем клопотання заперечила. На обґрунтування своїх заперечень вказує, що вважає позицію відповідача помилковою. Зазначила, що предметом даного адміністративного позову є оскарження рішень відповідача, прийнятих ним на виконання своїх владних управлінських функцій, тому такий спір не може вважатись приватно-правовим, що підтверджується позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 27.01.2016 року №6-2750цс15.

Представник третьої особи клопотання підтримав.

Заслухавши думку представників сторін та третьої особи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи в сукупності на основі чинного законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, вирішуючи питання про віднесення спору до публічно-правового, суди повинні враховувати, що, як правило, у такому спорі хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, які здійснюють у ньому владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до адміністративного позову ОСОБА_1 оскаржує рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 24.12.2015 року №І-Д/30-2, яким відносно неї порушено дисциплінарну справу та від 21.01.2016 року №І-Д/31-6, яким на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Пунктом 4 частини 5 статті 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI передбачено, що до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, в тому числі, здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI визначено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано дисциплінарне стягнення - попередження.

Частиною 1 статті 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI встановлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може прийняти рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення.

За змістом частини 1 статті 42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI, адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцять днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Тому, публічно-правовий характер спору з приводу оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури щодо порушення відносно адвоката дисциплінарної справи та притягнення його до дисциплінарної відповідальності випливає з самої природи реалізації адвокатурою функцій щодо захисту прав невизначеного кола осіб.

Аналогічний висновок з приводу застосування норм частини 5 статті 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI викладений у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі №6-2750цс15, що є обов'язковим для врахування судом в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України.

Отже, переданий позивачем на вирішення суду спір має характер публічно-правового, а дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, підстави для закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України відсутні, а у задоволенні клопотання відповідача суд відмовляє.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання представника відповідача від 18.05.2016 про закриття провадження у адміністративній справі відмовити.

Ухвала суду окремо не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Гломб Ю.О.