Справа № 826/27277/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 травня 2016 року №826/27277/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доголовного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
проскасування податкової консультації від 09.11.2015 №3370/К/2615-17-04-04 та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить:

- скасувати податкову консультацію головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.11.2015 №3370/К/2615-17-04-04;

- зобов'язати головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві видати нову податкову консультацію із врахуванням рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказана податкова консультація контролюючого органу не відповідає законодавчим положенням в частині визначення контролюючим органом обов'язку включення фізичної особою-підприємцем, як платником податків, акцизного податку до загальної суми доходу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що вказана податкова консультація має виключно рекомендаційний характер і не є обов'язковою для виконання платником податків. При цьому, за твердженням відповідача, за своєю суттю відповідь з поставленого у запиті позивача питання є обґрунтованою та такою, що відповідає приписам законодавства, яке регулює порядок визначення розміру загального доходу фізичної особи-підприємця, як платника податків.

Розгляд справи №826/27277/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві зі запитом про надання податкової консультації від 12.10.2015, в якому просив надати роз'яснення щодо необхідності відображення фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування в Книзі обліку доходів та витрат сум акцизного податку в складі доходу, який оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Листом від 09.11.2015 №3370/К/2615-17-04-04 «Про надання відповіді» головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві позивачу надало відповідь, згідно якої фізична особа-підприємець під час заповнення Книги обліку доходів і витрат, затвердженої наказом Міністерством доходів і зборів від 16.09.2013 №481, в графі 2 відображає загальну суму доходу, отриманого протягом робочого дня, включаючи суми акцизного податку, що входить до ціни товару.

Вважаючи вказану податкову консультацію такою, що не відповідає положенням податкового законодавства, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пунктів 52.4 та 52.5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

З огляду на викладені законодавчі положення вбачається, що податкова консультація надається контролюючими органами у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, виходячи з норм або змісту відповідного податку чи збору.

Так, згідно з пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до пункту 177.3 статті 177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України).

На виконання вказаних положень наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно з положеннями вказаного наказу окремий облік акцизного податку не передбачено.

Відтак, у даному випадку оскаржувана податкова консультація базується на змісті пункту 177.3 статті 177 Податкового кодексу України, яким чітко передбачено, що не включаються до витрат і доходу лише суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно, саме з врахуванням цього положення фізичною особою-підприємцем має заповнюватися Книга обліку доходів і витрат, яка затверджена підзаконним нормативно-правовим актом, і в будь-якому випадку не може не відповідати змісту Податкового кодексу України, прийнятому на виконання його положень.

У той же час, позиція, висловлена позивачем, щодо правової природи акцизного податку та відсутності доходу, як об'єкту оподаткування, у даному випадку може бути підставною для ініціювання відповідних змін до Податкового кодексу України.

Водночас, зміст пункту 177.3 статті 177 Податкового кодексу України щодо невключення до витрат і доходу лише суми податку на додану вартість є чітким та однозначним і не може бути змінений шляхом надання податкової консультації.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.