Справа № 807/1184/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 р. Справа № 876/8946/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області про скасування вимог про сплату боргу та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області, яким з врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати вимоги Ф-50 про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску від 06.02.2013 року та від 02.04.2013 року та стягнути моральну шкоду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що позивач не є пенсіонером за віком та нього не розповсюджуються пільги щодо сплати єдиного внеску, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тому в зв'язку з несплатою єдиного внеску відповідач правомірно виніс вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, винесена вимога направлена позивачеві, така узгоджена в установленому порядку та направлена на виконання до органу державної виконавчої служби, оскільки є виконавчим документом. Оскільки судом не встановлено незаконні дії чи бездіяльність відповідача - відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на нього поширюється норма ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно якої він відноситься до осіб, які можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Наказом Управління МВС України в Закарпатській області від 23.12.2005 року № 376 о/с 30.12.2005 року позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України за п. 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у відставку.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного внеску.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

При цьому п.6 ч. 1 ст.1 цього Закону передбачено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках,

передбачених цим Законом .

Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою

і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Управлінням Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області винесено вимоги № Ф-50 від 06.02.2013 року та від 02.04.2013 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4 572, 42 грн.

Колегія суддів не приймає покликання апелянта на те, що він перебуває на спрощеній системі оподаткування, у зв'язку з чим на нього не поширюється обов'язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Як вбачається з довідки Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області № 9 від 17.04.2013 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області і отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI, які набрали чинності 6 серпня 2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що ФОП, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-59а14), від 22 квітня 2014 року (справа № 21-75а14), від 17 березня 2015 року (справа № 21-95а15), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що на позивача не поширюються пільги щодо сплати єдиного вснеску, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, а тому, виносячи вимоги про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області діяло згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Поряд з тим, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про правомірність винесених вимог відповідачем, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі № 807/1184/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області про скасування вимог про сплату боргу та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлений 16.05.2016 року