Справа № 804/15985/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. справа № 804/15985/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

30 листопада 2015 року ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області щодо оформлення та надіслання їй податкового повідомлення-рішення від 10.06.2015 року № 718-15 за формою «Ф» без припису (розрахунок податкового зобов'язання додається) та без додатку до нього.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення від 10.06.2015 року № 718-15 за формою «Ф», яке за своєю формою не відповідає вимогам Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України № 1440/18735 від 30.12.2010 р., оскільки воно не відтворює повністю додаток № 1 до вказаного вище положення, зокрема, не містить фрази - розрахунок податкового зобов'язання додається. Позивач вказує на те, що розрахунок грошового зобов'язання є обов'язковим додатком до податкового повідомлення - рішення, оскільки у ньому в даному випадку податковий орган самостійно визначив податкове зобов'язання платника податків, з причин, не пов'язаних з порушенням податкового або іншого законодавства (а.с. 4-5).

Також, у додатково поданому клопотанні позивач просить суд на підставі статті 2 КАС України перевірити, чи відповідають вчинені відповідачем дії щодо оформлення податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» вимогам п.п. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 ПК України, ст. 92 Земельного кодексу України; чи вчинені дії відповідача у спосіб, що передбачений п. 286.5 ст. 286 ПК України для фізичних осіб (а.с. 14).

Ухвалою суду від 25.01.2016 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні 12.04.2016 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 повідомив про відсутність додаткових доказів та пояснень по справі, окрім тих, що викладені у позовній заяві, а також про відсутність потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз.

Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеного на 12.04.2016 року, не звертався, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що у зв'язку з володінням позивачем земельною ділянкою по вул. Халтуріна, 2 в м. Кривому Розі, податковим органом на виконання вимог ПК України винесено податкове повідомлення-рішення з визначенням суми земельного податку. Вказане рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с. 22).

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

10.06.2015 року Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 718-15, яким ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» в розмірі 62 329,05 грн. (а.с. 8).

У вказаному податковому повідомленні-рішенні зазначено, що останнє винесено у відповідності до додатку № 1 до Порядку направлення органами податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків, а податкові зобов'язання визначені згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК та відповідно до ст. 286 ПК України.

Із супровідного листа про направлення вказаного рішення ОСОБА_1 № 721/10/04-82-154 від 10.06.2015 р. вбачається, що зазначене податкове повідомлення-рішення визначає суму земельного податку за 2014 рік, та прийнято відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України (а.с. 7).

Позивач зазначає, що отримане ним податкове повідомлення-рішення не відповідає додатку № 1 Порядку, оскільки у ньому відсутня фраза (припис) «розрахунок грошового зобов'язання додається».

При цьому, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач не заперечує підстави та не оскаржує правильність нарахування ОСОБА_1 податкових зобов'язань із земельного податку, а ставить питання лише щодо правомірності дій відповідача щодо складання та надіслання оскаржуваного рішення без припису «розрахунок грошового зобов'язання додається» та без додатку до нього.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок і розміри сплати податків і зборів визначається Податковим кодексом України.

Так, у відповідності до пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.

Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу).

Питання сплати плати за землю врегульовані положеннями розділу XIII Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це особи, яким надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, в тому числі, на умовах оренди.

Відповідно до п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування (плати за землю) є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з п. п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у ст.ст. 272, 273, 276 цього Кодексу.

Порядок обчислення плати за землю визначено статтею 286 ПК України, пунктом 286.1 якої передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 01 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Із заперечень відповідача вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку у Південній ОДПІ як платник податків, в тому числі, як платник земельного податку за земельну ділянку по вул. Халтуріна, 2, м. Кривий Ріг, загальною площею 2 947 кв.м. Зокрема, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25896685 від 21.08.2014 р., виданого Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції, державна реєстрація права власності фізичної особи ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, як об'єкт незавершеного будівництва, розміщену за адресою: вул. Халтуріна, 2, м. Кривий Ріг, проведена 31.03.2006 року. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу нежитлового комплексу № 127 від 06.03.2006 р.

При цьому, як зазначено у податковому повідомленні-рішенні від 10.06.2015 р., дії щодо винесення якого є предметом оскарження по даній справі, податкові зобов'язання ОСОБА_1 визначені податковим органом згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК та відповідно до ст. 286 ПК України.

Так, п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК визначає випадок, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, оскільки згідно законодавства є відповідальною особою за нарахування сум окремого податку чи збору.

Згідно вимог п. 286.5 ст. 286 ПК України, грошові зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб нараховуються саме контролюючим органом.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на час визначення відповідачем грошового зобов'язання ОСОБА_1.) передбачено, що у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (абзац 3 п. 58.1 ст. 58 ПК в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

У відповідності до п.2.2 Порядку направлення органами податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. № 1236 (який був чинним до 16.02.2016 року), відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення, зокрема, за формою згідно з додатком 1 для платників податків - фізичних осіб (форма "Ф"), якщо відповідно до законодавства орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Згідно п. 2.4 цього Порядку, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобов'язання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання.

Додатком № 1 до цього Порядку затверджено форму «Ф» податкового повідомлення-рішення, прийнятого податковим органом згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України. Зазначена форма містить обов'язкову строку «Розрахунок податкового зобов'язання додається».

Отже, податковим законодавством в редакції, чинній станом на час прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 718-15 від 10.06.2015 року про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання із земельного податку за 2014 рік, було передбачено обов'язкове направлення платнику податків разом із таким рішенням розрахунку податкового зобов'язання.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був направити платнику податків додаток до повідомлення-рішення форми «Ф» - розрахунок нарахованого грошового зобов'язання, чого ним зроблено не було.

Навпаки, у тексті податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 718-15 від 10.06.2015 року, яке направлено на адресу ОСОБА_1, відсутня строка «Розрахунок податкового зобов'язання додається» (а.с. 8).

За викладених обставин, встановлених судом, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, вбачається необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог з метою захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання відповідача направити ОСОБА_1 розрахунок податкового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за 2014 рік, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» № 718-15 від 10.06.2015 року, після отримання якого остання, у разі незгоди з нарахованими зобов'язаннями, буде мати можливість їх оскаржити у встановленому порядку.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення та надіслання їй податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 718-15 від 10.06.2015 року, оскільки вказане рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції, а з його тексту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, необхідність сплати земельного податку) та правові підстави для нарахування податкових зобов'язань. Крім того, обов'язок сплати земельного податку за земельну ділянку загальною площею 2 947 кв.м по вул. Халтуріна, 2 в м. Кривому Розі не заперечується позивачем у позовній заяві, підстави виникнення цього обов'язку позивачу також відомі і не заперечуються в межах справи, що розглядається. Отже, окремі дефекти форми рішення (відсутність розрахунку) не є підставою для висновку про протиправність дій податкового органу щодо прийняття такого рішення і, як наслідок, для визнання їх протиправними або скасування рішення.

Суд також зазначає, що з підстав, наведених вище, не підлягає дослідженню в межах справи, що розглядається, правильність розрахунку податкового зобов'язання ОСОБА_1 по земельному податку за 2014 рік, наведеного у запереченнях відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Криворізьку південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області направити ОСОБА_1 розрахунок податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за 2014 рік, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» № 718-15 від 10.06.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна