Справа № 815/6707/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6707/15
УХВАЛА

13 травня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участю представника позивача: Єгорової В.Г. (згідно статуту),

за участю представника третьої особи Головного територіального управління юстиції в Одеській області: Саломатіної В.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Колективного підприємства (КП) «Алмаз» до Державного нотаріуса Черненко Світлани Миколаївни Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконними дії щодо винесення постанови від 16.09.2015 року, та її скасування за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного територіального управління юстиції в Одеській області

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов зазначений адміністративний позов, за результатом розгляду якого позивач просить:

Визнати незаконними дії державного нотаріуса Черненко Світлани Миколаївни Ізмаїльської контори Одеської області щодо винесення постанови від 16 березня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та посвідчені договору купівлі-продажу комунального майна (шляхом викупу) на умовах договору викладеного в тексті рішення Господарського суду Одеської області у справі № 3/17-1431-2011 від 13 липня 2011 року між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області та колективним підприємством «Алмаз» та скасувати вказану постанову;

Зобов'язати державного нотаріуса Черненко Світлану Миколаївну Ізмаїльської контори Одеської області повторно розглянути документи боржника у виконавчому проваджені Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради згідно постанови від 16.09.2015 року;

Зобов'язати державного нотаріуса Черненко Світлану Миколаївну Ізмаїльської контори Одеської області здійснити реєстраційні дії та посвідчити договір купівлі продажу комунального майна, (шляхом викупу) на умовах договору викладеного в тексті рішення Господарського суду Одеської області у справі № 3/17-1431-2011 від 13 липня 2011 року між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області та колективним підприємством «Алмаз» , на підставі наданих Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради документів від 16.09.2015 року.

25 квітня 2016 року від представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшло клопотання про закриття провадження у справі. На думку представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначений адміністративний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не є публічно правовим спором.

Свою позицію представник третьої особи обґрунтував посилаючись на ч. 2 ст. 2, ч.2 ст. 4, ч.2 ст.17, 157 КАС України, ст.ст. 34, 50 ЗУ «Про нотаріат», ч.3 п.3 ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 3,15 Цивільного процесуального кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року.

В судовому засіданні представник Головного територіального управління юстиції в Одеській області підтримав клопотання про закриття провадження у даній справі, посилаючись на висновки та обґрунтування викладені в заяві.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження по справі, посилаючись на обставини викладені в письмових поясненнях щодо підвідомчості та підсудності позовної заяви від 10.05.2016 року.

В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначила, що позивач оскаржує постанову та дії державного нотаріуса Черненко Світлани Миколаївни Ізмаїльської нотаріальної контори Одеської області, який є суб'єктом владних повноважень. На думку позивача, поданий нею адміністративний позов не є спором про право, та не має розглядатися в порядку господарського судочинства, а підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Представник відповідача та третьої особи Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області до судового засідання не з'явились, були повідомлені про дату час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши клопотання представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області про закриття провадження у даній справі, вислухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у цій справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.ч.1, 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб'єктами відносно їх прав та обов'язків, в конкретних правових відносинах, в яких один суб'єкт законодавчо уповноважений власно керувати поведінкою інших суб'єктів.

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 150 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Заява №21722/11), яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року суд зазначає, що згідно з практикою Суду, метою терміну "встановлений законом" у статті 6 Конвенції є гарантування того, "що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом". У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення від 21 червня 2011 року у справі "Фруні проти Словаччини" (Fruni v. Sloyaida), заява № 8014/07, п. 134, з подальшими посиланнями).

Далі у п.151 цього ж Рішення ЄСПЛ констатовано, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на склад колегії у кожній справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 4 травня 2000 року у справі "Бускаріні проти Сан-Маріно" (Buscarini v. San Marino), заява № 31657/96, та "Посохов проти Росії" (Posokhov v. Russia), заява № 63486/00, п. 39, ECHR 2003- IV).

Таким чином, ЄСПЛ зазначає, щo дотримання прав особи, визначені ч. 1 ст. 6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до положень п.2 Інформаційного листа Верховного суду України від 26.12.2005 № 3.2.-2005 необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду зазначеної справи - є відмова державного нотаріуса посвідчувати договір купівлі-продажу на підставі документів, які були надані нотаріусу Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області. При цьому, дії нотаріуса щодо реєстрації зазначеного правочину у Державному реєстрі були б похідними, у майбутньому, як би зазначений договір був посвідченим.

Таким чином, суд робить висновок, що посвідчення договору купівлі-продажу та реєстрація зазначеного правочину у Державному реєстрі - це є дві послідовні дії, які мають різну правову природу. Правовідносини, що виникли між сторонами та є предметом спору, не містять ознак публічності, державним нотаріусом у спірних правовідносинах не здійснювалися владні управлінські функції.

До адміністративної юрисдикції відносяться спори, які виникають між сторонами, однією із яких є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції у спірних правовідношеннях на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалою від 13.11.2015 року по справі № 500/6619/15-ц за позовом Колективного підприємства «Алмаз» до Державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлани Миколаївни, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області про оскарження дій щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2016 року відмовлено у відкритті провадження по справі за вказаним позовом з огляду на те, що справа не підсудна Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області, оскільки має розглядатись за правилами господарського судочинства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання представника третьої особи та необхідність закриття провадження в адміністративній справі, оскільки предметом розгляду даної справи є відмова державного нотаріуса посвідчувати договір купівлі-продажу, яка сама по собі не містить ознак управлінської діяльності державного нотаріуса, які є критерієм для встановлення публічно-правової природи спору.

При цьому, у відповідності до вимог ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України слід роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного судочинства. Позивачу необхідно подати апеляційну скаргу на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2015 року по справі № 500/6619/15-ц про відмову у відкритті провадження по справі та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157.ст. 160 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника третьої особи Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом Колективного підприємства (КП) «Алмаз» до Державного нотаріуса Черненко Світлани Миколаївни Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконними дії щодо винесення постанови від 16.09.2015 року, та її скасування за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради Одеської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена, шляхом подання протягом п'яти днів з дня отримання повного тексту ухвали, апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя Н.В. Бжассо

.