Справа № 810/4632/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4632/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

пр-к відповідача Падун Є.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Київської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа- Головне управління державної казначейської служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення та картки із одночасним стягненням надмірно сплачених сум,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про визначення митної вартості товару №125000011/2015/000211/2 від 03.08.2015, картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110010/2015/00052 від 03.08.2015 та стягнути з Державного бюджету України 18359,15 грн. зайво сплаченого податку на додану вартість та мита.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.03.2013 між позивачем (покупець) та «NINGBO RUIFENG SEALING MATERIALS CO. LTD" укладено контракт №2-UA/NR, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується здійснити поставку азбестових та безасбестових виробів, а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов контракту.

Відповідно до умов пункту 4.2 зазначеного контракту ціни на товар, що поставляються за даним контрактом, визначаються в доларах США, які зазначені в рахунках-фактурах (інвойсах) і Специфікаціях. Ціна товару включає вартість товару, тари та упаковки. Зазначені ціни є фіксованими та не можуть бути змінені впродовж дії Контракту.

28.04.2015 між сторонами контракту укладено специфікацію № 10 про здійснення поставки азбестових та без азбестових виробів, а саме набивки бавовняної з графітом і маслом в кількості 1100,00 кг.

27.07.2015 декларантом позивача заявлено до митного оформлення митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №125110010/2015/262188 на набивку бавовняну з графітом та оливою. Торгівельна марка відсутня, виробник RUIFENG SEALING MATERIALS CO.,LTD країна виробництва- КНР, товар надійшов на виконання зовнішньоекономічного договору від 13.03.2013 №2-UA/NR. Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості -за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Рішенням Київської митниці Державної фіскальної служби України від 03.08.2015 №125000011/2015/000211/2 здійснене коригування митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД ІМ 40 ДЕ №125110010/2015/262188 та визначено митну вартість товару за резервним методом, оскільки декларантом не надано всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Крім того, Київською митницею було сформовано картку відмови відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110010/2015/00052 в якій роз'яснені причини відмови (прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару) та вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації та митного оформлення спірного товару (надання до митного оформлення нової митної декларації із зазначенням у ній митної вартості згідно рішення про коригування митної вартості № 03.08.2015 №125000011/2015/000211/2).

Товари випущені у вільний обіг товар згідно ст. 55 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми у своїй сукупності для визначення митної вартості за ціною контракту, а тому висновок митного органу про необхідність застосування резервного методу є правомірним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Згідно частин 5, 6, 11 статті 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 631, передбачено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації (МД) виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 13 липня 2012 року № 362 (далі - Методичні рекомендації), а саме, п. 2 розділу 2 передбачено, що робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом:

- вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

- вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону України;

- перевірки включення/не включення складових митної вартості, в тому числі, на підставі наявної у митного органу інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо);

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця;

- перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов'язаними особами, щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу;

- перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій;

- перевірки наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів;

- перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну;

- перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів;

- перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

- перевірки наявності прийнятих іншими митними органами рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документу, який його замінює, що і оцінювані товари.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від Держмитслужби України, про ціни на товари та або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити митних органів та/або Держмитслужби України;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Держмитслужби України та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація, отримана в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Крім того, відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Під ризиком, відповідно до ч. І ст. 361 МК України, розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Наказом Держмитслужби України від 13.12.10 № 1467, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.02.11 за № 180/18918, затверджено Порядок застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації (далі - Порядок 1467). Даний Порядок розроблено з метою практичної реалізації положень стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до Якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур».

Відповідно до п. 1.4 Порядку 1467, за результатами оцінки ризику за вантажною митною декларацією АСАУР формується перелік митних процедур (далі - МП). Сформовані АСАУР вказівки, що містяться в переліку МП, здійснюються посадовими особами митних органів при проведенні митного контролю та митного оформлення, з урахуванням виду МП та повідомлення до МП, та відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів (п. 1.6 Порядку 1467).

Обов'язковість застосування АСАУР передбачено положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, статтями 320, 361 Митного кодексу України та Порядком застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби України від 13.12.10 №1467 (зареєстровано у Мін'юсті 11.02.11 за № 180/18918).

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно частини п'ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою сумніву щодо заявленої декларантом позивача митної вартості товару стала розбіжність у відомостях, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару на умовах поставки FOB -Ningbo КНР.

Так, згідно р.4 п.4.2 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 13.03.2013 р. №2-UA/NR ціна товару мала включати лише його вартість, тари та пакування (згідно Інкотермс це умови поставок EXW), проте у наданій декларантом митній декларації та рахунку- фактурі передбачено поставку товару на умовах FOB, ціна в яких, згідно Інкотермс повинна включати в себе ще і вартість навантаження на перший транспортний засіб, доставку до порту відвантаження та навантаження на борт судна.

Для підтвердження вартості товару посадовою особи митниці в електронному вигляді були витребувані: транспортні перевізні документи на товар; заявка; акт виконаних робіт (наданих послуг); виписка з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні показники товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару/сировини. Декларант мав надіслати додаткові документи, які вимагались митницею до 07.08.2015 р.

03.08.2015 декларантом позивача були надані додаткові документи, а саме заявка; акт виконаних послуг по перевезенню вантажу; податкові накладні; експертний висновок вартості товарів.

За результатом опрацювання додаткових документів митний орган дійшов висновку про їх невідповідність заявленій вартості товару, оскільки вони її не підтверджували та не містили відомостей щодо складових вартості.

Зокрема, лист ДП «Держзовнішінформ» від 31.07.2015 №4.7/19 не є висновком про якісні та вартісні показники товару, який підготовлений спеціалізованою експертною організацією про вартість товару/сировини, так як вказане підприємство не мало повноважень давати висновки про митну вартість товарів згідно Указу Президента України від 05.08.2008 р. №686/2008, тому заявлена митна вартість лишилась не підтвердженою.

В документах та калькуляції, наданих декларантом позивача, в статті витрат не відображені витрати на тару та упаковку.

В заявці про надання транспортно-експедиційних послуг (послуг перевезення) вантажу під номером 19 зазначено, що оплата додаткових витрат підтверджується, однак документи, які містять відомості про понесені додаткові витрати у позивачки відсутні.

В п.2 агентського договору на перевезення вантажів морським транспортом від 10.11.2014 р. міститься умова про порядок розподіл прибутку і повернення платежів за ставкою перевізника. В наданих декларантом позивача документах інформація про розмір цієї ставки також відсутня.

Прайс-лист не містив всієї необхідної інформації (терміну дії, оплати тощо) для визначення складових митної вартості товару.

Отже, надані декларантом документи, не містили всіх відомостей, що підтверджували числові значення складової митної вартості товарів на умовах поставки - FOB, оскільки в п.4.2 зовнішньоекономічного контракту ціна товару включала лише вартість товару, тари та упакування та не включала вартість навантаження на перший транспортний засіб, доставку до порту відвантаження та навантаження на борт судна. Ця складова є обов'язковою для обчислення вартості імпортованого товару.

В наданій на вимогу митного органу заявці про надання транспортно-експедиційних послуг (послуг перевезення) вантажу під номером 19 зазначено, що оплата додаткових витрат підтверджується, проте документи, які містили відомості про понесені додаткові витрати у позивачки відсутні.

За стандартами Інкотермс, FOB означає, що «товар завантажується на судно замовника». Визначення поставки на умовах FOB у договорі передбачає, що продавець сплачує доставку товару до моменту його відвантаження та саме навантаження на борт судна. На нього покладаються обов'язки по очищенню товару від мит (при експортній поставці). Покупець сплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню та транспортування в місце призначення.

Оскільки ціна товару згідно п.4.2 контракту №2-UA/NR включає лише вартість тари та упаковки та не може бути змінена, а в спеціфікації до контракту зазначені умови , що означає обов'язок продавця оплатити витрати доставки та відвантаження товару у порт Нінбо (КНР), у митного органу виникли грунтовні сумніви з приводу правильності визначення митної вартості товару, зазначеного декларантом позивача, оскільки транспортні витрати були не підтверджені, а наявні документи містили суттєві розбіжності.

Так, відповідно до п.2.4 договору №2-UA/NR вказано, що попереднє приймання товару від продавця до покупця здійснюється в м. Нінбо КНР (згідно спеціфікації), а кінцева в м. Северодонецьк Луганської області.

Згідно агентського договору на перевезення вантажів морським транспортом неможливо визначити статус ОСОБА_4, з урахуванням вимог щодо укладання даного виду договорів.

Пункт «а» розділу 2 містить умову, згідно якої якщо для вантажу найменування FOB застосовується ставка МRF перевізника, ОСОБА_4 не прийдеться ділити агентську винагороду для МRF, а відповідно до п. «б», якщо застосовується ставка перевізника ОСОБА_4, ОСОБА_4 сплачує сплачує 30 дол.США/20 GP 50/ 40 HQ. У якості додатку до угоди перевезення долучено коносамент, перевізника-МРФ Інтернейшнл компані, зі змісту якого встановити вартість послуг перевезення неможливо.

Згідно наданих позивачем документів перевізник вантажу із Нінбо КНР здійснив його доставку до порту Одесса. В порту Одесса вантаж був прийняти для перевзення ТОВ «Формаг», будь-які документи на перевезення вантажу ТОВ «Формаг» відсутні.

У наявних документах відсутні всі транспортні перевізні документи, що унеможливлюють встановлення вартості транспортних перевізних послуг, які впливають на визначення митної вартості товару і без яких неможливо її обрахування.

В заявці про надання транспортно-експедиційних послуг перевезення вантажу задекларовані додаткові витрати з експедирування вантажу за контрактом, проте такі відомості позивачкою не надані та в матеріалах справи відсутні.

В агентському договорі по перевезенню вантажів наявна умова про розподіл прибутку, винагороди та повернення платежів після доставки за ставкою перевізника, при цьому будь-яке документальне підтвердження про розмір цієї ставки відсутнє.

Отже, декларантом не було виконано вимоги ч.ч.2-3 ст.53 МК України щодо надання обов'язкових та належних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

За таких підстав, митним органом було правомірно здійснено коригування митної вартості товару та винесено рішення та картка відмови у прийнятті митної декларації в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Щодо послідовного застосування методів визначення митної вартості, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не могли бути застосовані другорядні методи, відповідно до п.2 ч.1 ст.57 МК України з таких підстав:

- методи за ціною договору щодо ідентичних товарів за ціною договору щодо подібних(аналогічних) товарів не застосовуються к зв'язку з невиконанням вимог ст.59-60 Митного кодексу України;

- методи згідно зі статтями 62, 63 Митного кодексу України не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами.

За таких підстав, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, враховуючи відсутність цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та основи для віднімання (додавання) вартості, митним органом було правомірно визначено митну вартість за резервним методом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 16.05.2016.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.