Справа № 814/15/16
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Справа № 814/15/16

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду О.Ф. Середа розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдебар", м. Миколаїв

третя особа: Державна фіскальна служба України, м. Київ

Суть спору: продовження дії спеціальної санкції,

в с т а н о в и в:

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдебар" (надалі - відповідач) про продовження дії спеціальної санкції.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі подання Державна фіскальна служба України було застосовано відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдебар" спеціальну санкцію у виді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. З огляду на відсутність інформації щодо усунення порушення у встановлені законом строки позивач вважає за доцільне продовження дії спеціальної санкції.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про залучення третьої особи направлені на адресу відповідача повернулись до суду без вручення її адресату з відміткою за закінченням стрку зберігання.

Приписи Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають зясування судом або стороною по справі фактичного місцезнаходження іншої сторони та здійснення її розшуку. Заперечень проти позову, заяв чи клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд вважає, що клопотання може бути розглянуте по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Державна фіскальна служба України листом № 7245/5/99-99-22-04-02-16 від 19.11.2014 року звернулась до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з поданням щодо застосування спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у відповідності до ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність» відносно товариства з обмеженою відповідальністю "Альдебар".

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України згідно наказу № 186 від 27.02.2015 року, було застосовано відносно ТОВ "Альдебар" спеціальну санкцію за порушення статей 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до листа від 11.06.2015 року № 4102-10/18828-03 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до Державної фіскальної служби України для зясування обставин доцільності скасування або продовження дії спеціальної санкції відносно ТОВ "Альдебар".

ДФС України листом № 15834/5/99-99-22-05-02-16 від 03.07.2015 року повідомила позивача про доцільність продовження дії спеціальної санкції у зв'язку з не усуненням виявлених порушень, що підтверджується повідомленнями АТ «УкрСиббанк" про перевищення ТОВ "Альдебар" законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними операціями від 06.11.2013 року № 22-31/37889.

Згідно статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок здійснення контролю за експертними, імпортними операціями, затвердженої Постановою НБУ № 136 від 24.03.1999 року (надалі - Інструкція №136) відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта (іншого документа).

Пунктом 2.3 Інструкції № 136 банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Згідно ч. І ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції, зокрема тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно ч. 2 ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Так, п. 1 та абз. 18 ч. 14 п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України затвердженого Указом Президента України № 634/2011 від 31.05.2011 року (надалі - Положення № 634/211) передбачено, що Мінекономрозвитку є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який відповідно до покладених на нього завдань застосовує до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальні санкції, передбачені Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Пунктом 2.1 розділу 2 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України № 340/672 від 09.11.2006 року (надалі - Порядок № 340/672) Державною податковою адміністрацією на підставі відповідних матеріалів, які свідчать про порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язаних із ним законів України, готуються подання до Мінекономіки про застосування спеціальних санкцій.

Частиною 3 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено перелік відомостей, які повинно містити подання щодо застосування санкцій, а саме:

- найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження);

- відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати;

- найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Згідно ч. 6 ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дали винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб'єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Частиною 5 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та або пов'язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.4 розділу 3 Порядку № 340/672 при застосуванні тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності Мінекономіки за 40 днів до закінчення терміну його дії надсилає до Державної податкової адміністрації запит щодо доцільності його подовження.

Згідно частини 7-9 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності здійснюється виключно за рішенням суду. Для подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики на підставі інформації ініціатора застосування даної санкції звертається з позовною заявою до суду. При прийняти рішення щодо подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суд зазначає термін, на який подовжено дію цієї санкції.

Водночас, частиною 10 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання цього Закону та/або повязаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти центральному органу виконавчої влади з питань економічної політики матеріали про їх скасування (зміну виду, тимчасове зупинення).

Також, відповідно частини 12 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, субєкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні субєкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Відповідно до пояснень ДФС України інформації щодо спалити відповідачем заборгованості не надходило, також відсутні докази щодо звернення відповідача до Мінекономрозвитку з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії спеціальної санкції.

Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п. 15 ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" Мінекономрозвитку може звертатись із запитами до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації') щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

У випадку відсутності відповідних клопотань позивач застосовує спеціальні санкції на підставі інформації наданої ініціатором подання.

Таким чином, з огляду на вище зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінив докази, відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню вповному обсязі.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити.

Продовжити дію спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, яка застосована наказом Мінекономрозвитку від 27.02.2015 № 186 на термін до усунення Товариством з обмеженою відповідальністю "Альдебар" порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» або до застосування практичних заходів, що гарантують усунення порушень статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за експортним контрактом від 22.08.2012 року № 22.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя О. Ф. Середа