Справа № 127/8127/16-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8127/16-а
Провадження № 2-а/127/326/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В. розглянувши у скороченому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, йому встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою. На підставі статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач повинен отримувати основну пенсію в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Зазначене право позивача також підтверджується постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2011 року по справі № 2-а-5852/2011, відповідно до якої зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську перерахувати та виплатити з 01.04.2011 року ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно ст.ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак відповідач, починаючи з 01.11.2011 року до теперішнього часу, виплачує позивачеві пенсію не у відповідності до ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, тобто у значно нижчих розмірах. Позивач зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» дія статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинялась та їхня дія не обмежувалась. Окрім того, дія вищевказаних статей не зупинялась і Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», тому позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з письмовою заявою про перерахунок його пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 01.01.2016 року. У відповідь на своє звернення позивач отримав письмову відмову від Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, яка мотивована тим, що позивач отримує пенсію в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач вважає, що протиправно виплачуючи йому щомісячну пенсію у значно нижчому розмірі, відповідач, окрім матеріальної шкоди, завдає йому і моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, в зв'язку з чим стан здоров'я позивача значно погіршився, через постійні нервові стреси також погіршилися його сімейні відносини.

У зв'язку з викладеним позивач просив суд: визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці у перерахунку його пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 01.01.2016 року по 2 групі інвалідності у відповідності до статей 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством, а саме: ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити позивачу з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 01.01.2016 року пенсію відповідно до статей 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи, захворювання якого пов'язані з наслідками Чорнобильської катастрофи, основну державну пенсію в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; стягнути з відповідач на свою користь 15000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою суду від 20.04.2016 року по справі відкрито провадження в порядку скороченого провадження.

28.04.2015 року до суду від Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці надійшло письмове заперечення проти позову, в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на зазначені зміни, текст статті 50 викладено у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України», а текст статті 54 викладено в такій редакції: «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань». Таким чином, з 01.01.2015 року отримало своє чітке нормативно-правове регулювання визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС, яке віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Тобто, відповідно до чинного нормативно-правового регулювання пенсійного забезпечення ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, а саме Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чітко визначено право Кабінету Міністрів України встановлювати, розміри зазначених пенсійних виплат.

На реалізацію даних положень діє постанова Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої і визначається розмір пенсії позивача на даний час. Отже, чинним законодавчим регулюванням не передбачено норми щодо обрахунку пенсії ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75% від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія). Наведені норми втратили чинність відповідно до вищевказаного Закону України від 28.12.2014 року № 76-ІІІ.

Ухвалою суду від 04.05.2016 року залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та зобов'язання її перерахувати і виплатити.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію по 2 групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з письмовою заявою про перерахунок його пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 01.01.2016 року. У відповідь на своє звернення позивач отримав письмову відмову від Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 16.03.2016 року за № 91/Г-1, яка мотивована тим, що позивач отримує пенсію в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому немає правових підстав для поновлення нарахування виплати пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, стаття 50 викладена у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України», а стаття 54 викладена в такій редакції: «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання., і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 року визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

На реалізацію даних положень діє постанова Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п. 11 зазначеної постанови для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мінімальний розмір пенсії становить: II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з п. 13 вказаної постанови щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам II групи - 379,6 гривні.

Як роз'яснено в п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

З огляду на викладене вище слід дійти висновку, що чинним законодавством не передбачено норми щодо обрахунку пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75% від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), а вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у постанові №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач посилається також на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2011 року по справі № 2-а-5852/2011, відповідно до якої зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську перерахувати та виплатити з 01.04.2011 року ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно ст.ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цьому зв'язку суд зазначає, що дія судового рішення закінчується, коли у законодавство, яке регулює пенсійні виплати, вносяться зміни. Зазначена позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України», заява № 43331/12. Так, у п. 21 вказаного рішення ЄСПЛ вказав, що Суд вже зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (див. рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява № 17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява № 75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на викладене вище суд вважає, що відповідачем не було допущено порушень при нарахуванні та виплаті позивачеві пенсії. Визначаючи розмір пенсії позивача, Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин не підлягають задоволенню вимоги позову щодо визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 року та зобов'язання здійснити її перерахунок і виплату.

Щодо вимог позовної заяви про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У зв'язку з тим, що судом не встановлено порушення прав позивача Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці, вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди слід залишити без задоволення.

Оскільки судові витрати сторонами не понесені, питання про їх розподіл не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановоюКабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 4, 6-12, 71, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці у перерахунку його пенсії з 01.01.2016 року по 2 групі інвалідності у відповідності до статей 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством, а саме: ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити позивачу з 01.01.2016 року пенсію відповідно до статей 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи, захворювання якого пов'язані з наслідками Чорнобильської катастрофи, основну державну пенсію в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відшкодування завданої моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати сторонами не понесені.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Згідно зі ст. 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: