Справа № 823/1456/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

12 травня 2016 року Справа № 823/1456/14

12 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря Дудки Г.О.,

представника заявника ОСОБА_1 за довіреністю,

представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю,

у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 за позовом Смілянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Черкаській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 адміністративний позов задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_3 на користь бюджету через Смілянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів в Черкаській області заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 159276 грн. 75 коп.

18 січня 2016 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить:

- скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі №823/1456/14 за позовом Смілянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Черкаській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу;

- прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Смілянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Черкаській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вказану заяву, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 у справі №760/15513/15-ц визнано частково недійсним договір купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАЛВУР» від 03.04.2012 в частині продажу ОСОБА_3, належної йому частки в статутному капіталі, розмір частки 25%, громадянину України ОСОБА_4, як покупцю.

Зважаючи на те, що податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб визначені у звязку з укладенням договору купівлі-продажу частки (75%) в статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР», з огляду на те, що вказаний договір визнаний частково недійсним, заявник вважає, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі №823/1456/14 підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені у рішенні Соломянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 у справі №760/15513/15-ц є істотними, ці обставини не були і не могли бути відомі ОСОБА_3, а отже, вони є нововиявленими.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви та пояснив, що рішення суду у цивільній справі не спростовує факти, які було покладено в основу судового рішення; обставини, встановлені у рішенні Соломянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року (справа №760/15513/15-ц), не є істотними і не впливають на зміст судового рішення в адміністративній справі. Вказане рішення було відсутнє під час розгляду по суті адміністративної справи №823/1736/14, і є фактично новим доказом у справі.

Заслухавши пояснення представника заявника та представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 17.10.2013 №275 позивачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача щодо дотримання вимог податкового законодавства при отриманні інвестиційного прибутку (доходу) від проведення операцій з цінними паперами.

За результатами перевірки складено акт від 30.10.2013 № 454/14/НОМЕР_1 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 17.10.2013».

Перевіркою встановлено наступні порушення:

1) п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, в результаті чого платник ОСОБА_3 не подав у встановлені законом строки декларацію про майновий стан та доходи громадян за 2012 рік;

2) пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого, платником ОСОБА_3 не нараховано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб за 2012 рік в сумі 127285, 40 грн.

На підставі акта від 30.10.2013 № 454/14/НОМЕР_1 позивачем винесено:

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2013 на суму 159106,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 11.04.2013 на суму 170,00 грн.

Приймаючи судове рішення у справі №823/1456/14, суд виходив з того, що згадані податкові повідомлення-рішення не оскаржені та не скасовані у встановленому законом порядку, відтак, на відповідача покладається обов'язок щодо сплати грошових зобов'язань, які визначені в цих рішеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.04.2012 між ОСОБА_3 як продавцем та ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_4 як покупцями, укладено договір купівлі-продажу частини частки (75%) в статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР» (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом вказаного договору, була передача продавцем у власність покупців належної йому на праві власності частини частки у статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР» у розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором, та зобов'язання покупців прийняти та оплатити цю частину частки на умовах визначених цим договором.

В той же час відповідно до п.п. 1.4., 1.5. Договору розмір частини частки ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР», яка відчужується ОСОБА_5 ОСОБА_6 - 50% статутного капіталу товариства у сумі 500000,00 грн., розмір частини частки ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР», яка відчужується ОСОБА_4 - 25% статутного капіталу товариства у сумі 250000,00 грн.

Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли два окремі зобов'язальні правовідношення щодо купівлі продажу майнових прав.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 у справі №760/15513/15-ц визнано частково недійсним договір купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАЛВУР» від 03.04.2012 в частині продажу ОСОБА_3, належної йому частки в статутному капіталі, розмір частки 25%, громадянину України ОСОБА_4, як покупцю; в задоволенні інших вимог відмовлено.

На думку заявника, рішення Соломянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 у цивільній справі №760/15513/15-ц містить юридичні факти, які спростовують факти, покладені в основу постанови адміністративного суду, що переглядається; існували на момент звернення до суду з адміністративним позовом і під час розгляду справи судом не могли бути відомі адміністративному суду; входили до кола обставин, які підлягають встановленню.

Вирішуючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з огляду на аргументацію заявника, суд враховує, що стаття 245 КАС України встановлює перелік вичерпних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

До нововиявлених обставин частина 2 статті 245 КАС України відносить: 1) істотні обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд; 2) сфальсифіковані докази і завідомо неправильний переклад; 3) зловживання суддів; 4) скасування преюдиційного судового рішення; 5) неконституційність правового акта, що був застосований судом.

За частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі Правєдная проти Росії від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи можуть бути такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі суду, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які беруть участь у справі, ні суду, який розглядав її та вирішував спір по суті.

Аналіз судової практики свідчить про те, що найбільш важливими питаннями, які переважно виникають при розгляді справ на підставі п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України є правильне встановлення нововиявлених обставин, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку повинні спростовувати факти, які було покладено в основу судового рішення. По-друге, важливо встановити, щоб заявлена нововиявлена обставина не ґрунтувалась на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Не відносяться до поняття нововияленої обставини новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Істотним при розгляді зазначеної категорії справ є встановлення наявності таких обставин на час розгляду справи та те, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 4 розділу IV КАС України (Узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції Львівського апеляційного адміністративного округу глави 4 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ за період 2013-2014 років (перегляд судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами).

Суд звернув увагу, що ухвалою апеляційного суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №760/15513/15-ц рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року скасовано та закрито провадження по справі, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції, з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13, дійшов висновку, що вказаний спір виник з корпоративних відносин і має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду міста Києва від 14.04.2016 набрала законної сили 14 квітня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, посилання заявника на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у справі №760/15513/15-ц як нововиявлену обставину, є безпідставними, оскільки останнє скасовано згідно ухвали апеляційного суду міста Києва від 14.04.2016; рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у справі №760/15513/15-ц було відсутнє під час розгляду адміністративної справи №823/1736/14 у суді, і є фактично новим доказом у справі.

Крім того, не можуть вважатися нововиявленими обставинами доводи заявника стосовно того, що ОСОБА_3 не отримував податкові повідомлення-рішення, за якими проводилось стягнення, податкову вимогу про сплату податкового боргу, та оскаржувану постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14.

З матеріалів адміністративної справи вбачається. що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2013 на суму 159106,75 грн., податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2013 на суму 170,00 грн., постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його реєстрації: АДРЕСА_1, однак не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, про що поштовим відділенням зв'язку зроблено відмітку на конверті.

В матеріалах справи наявна довідка Смілянського РВ ДМС України в Черкаській області від 10.07.2013 про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи (додаток 3), згідно з якою з 04.02.1998 місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд також звернув увагу, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 не оскаржувалась позивачем в апеляційному порядку.

Таким чином, підстави, вказані у заяві представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1, не є істотними для справи обставинами, що в установленому порядку спростували б факти, які було покладено в основу постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 245, 252-254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 в адміністративній справі №823/1456/14 за позовом Смілянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Черкаській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст ухвали виготовлений 16.05.2016.