Справа № 642/1246/16-а
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 642/1246/16-а
Провадження № 2а/642/41/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Лозоватої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо відмови нарахування та виплати йому пенсії за віком. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснювати йому з 21 червня 2015 року нарахування та виплату пенсії за віком.

У березні 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо відмови нарахування та виплати йому пенсії за віком. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснювати йому з 21 червня 2015 року нарахування та виплату пенсії за віком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 02 серпня 2010 року він працює суддею Харківського апеляційного адміністративного суду. З 21 червня 2015 року йому призначено пенсію за віком, у зв'язку з досягненням шестидесятирічного віку, яка була розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 43 роки 0 місяців 12 днів. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( абзац другий частини першої статті 47 в редакції змін до Закону від 02.03.2015 року № 213/VІІІ - «У період роботи особи (крім інвалідіві I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбаченими законами України «Про статус народною депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відвідно до цього Закону, не виплачуються». Не погоджуючись з наведеною нормою Закону, він звернувся за роз'ясненнями до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та з вимогою здійснити йому щомісячні пенсійні виплати. Однак, листом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м Харкова відмовило йому у відновленняі виплат пенсії, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, а також письмові заперечення, з яких вбачається, що проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 21 червня 2015 року.

ОСОБА_1 працює суддею Харківського апеляційного адміністративного суду, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова із заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком, починаючи з 21 червня 2015 року.

Листом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова № 23/Б-10 від 18.02.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії було відмовлено

З вищевказаної відповіді вбачається, що управління ПФУ в Ленінському районі м. Харкова відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії, оскільки відповідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-УІІІ від 02.03.2015р. та Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"№911-УІІІ від 24.12.2015р. у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" пенсії не виплачуються. У зв'язку з тим, що позивач продовжує працювати на посаді судді, підстав для відновлення виплати йому пенсії немає.

Статтею 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч. 3 ст. 22 Конституції України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч.1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч. 1 ст. 130 Конституції України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

02.03.2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213 -VIII від 02.03.2015 р., який набрав чинності з 01.04.2015року.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу"», "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, з моменту призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, тобто з 21 червня 2015 року, посада, на якій він працює, дійсно, дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» та «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та щомісячного довічного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. З 21 червня 2015 року перешкоди для виплати ОСОБА_1 вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 21 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати управління ПФУ в Ленінському районі м. Харкова відновити з 21 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ст. ст. 19, 21,46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст. ст. 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р., ст. ст. 4, 8, 9, 11, 71, 86, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо відмови нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 21 червня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснювати з 21 червня 2015 року нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вікторов В.В.