Справа № 527/2752/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 р.Справа № 527/2752/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 14.01.2016р. по справі № 527/2752/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Глобинської міської ради Полтавської області треті особи: Глобинське районне управління юстиції , Комунальне підприємство "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" , Прокуратура Полтавської області

про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Глобинської міської ради, в якому, з урахуванням подальших уточнень, просила: визнати протиправним і скасувати рішення виконкому Глобинської міської ради від 14 липня 2006 року № 271 про скасування права власності на квартиру АДРЕСА_1 та прийняття її до комунального житлового фонду Глобинської міської ради; скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, серії НОМЕР_1, видане Глобинською міською радою Полтавської області 09.11.2006 року на ім'я Глобинської міської ради Полтавської області; зобов'язати відповідача та третіх осіб поновити реєстрацію речових прав на нерухомість - на квартиру АДРЕСА_2 за нею та ОСОБА_2

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2015 року, яка набрала законної сили 20 лютого 2015 року, закрито провадження у цій адміністративній справі в частині вимог про скасування свідоцтва про право власності на спірну квартиру та зобов'язання відповідача та третіх осіб поновити реєстрацію речових прав на вказану квартиру за позивачем та ОСОБА_2, оскільки такі спори повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року позов ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення задоволено, а саме: визнано протиправним і скасовано рішення виконкому Глобинської міської ради Полтавської області від 14 липня 2006 року № 271 "Про прийняття квартири АДРЕСА_3 до комунального житлового фонду Глобинської міської ради".

Прокуратура Полтавської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року та прийняти нове судове рішення, яким закрити провадження по цій справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Цивільного кодексу України, Цивільно - процесуального кодексу України, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1995 року, виданого Глобинським цукрокомбінатом, зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були співвласниками (на праві спільної сумісної власності) квартири АДРЕСА_4.

03.07.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформили нотаріально засвідчені заяви до виконкому Глобинської міської ради, з проханням прийняти рішення про припинення права власності за кожною з них на половину квартири АДРЕСА_1 приватизація якої була проведена згідно розпорядження Глобинського цукрокомбінату № 5 від 03.01.1995 року, та про прийняття її до житлового фонду Глобинської міської ради.

На підставі вказаних заяв виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області 14 липня 2006 року № 271 прийнято рішення "Про прийняття квартири АДРЕСА_3 до комунального житлового фонду Глобинської міської ради", яким вирішено наступне: скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_5, яка належала гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та прийняти її до комунального житлового фонду Глобинської міської ради; оформити право власності на квартиру АДРЕСА_3 за Глобинською міською радою та видати свідоцтво на право власності; КП "Кременчуцьке МБТІ" провести реєстрацію вищевказаної квартири згідно з Тимчасовим положенням "Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

09 листопада 2006 р. на підставі вказаного рішення КП "Кременчуцьке МБТІ" здійснено реєстрацію права власності за Глобинською міською радою Полтавської області та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 305270.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 14 липня 2006 року № 271, прийнято з перевищенням, повноважень , наданих чинним на той час законодавством.

Судом першої інстанції визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, оскільки відповідачем визнано позов і та обставина, що позивачу стало відомо про оскаржуване рішення лише 15.10.2014 р., після отримання його тексту з архівного сектору Глобинської РДА.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, оскільки відсутні будь - які дані, що спростовують вищевикладені обставини або підтверджують обізнаність позивача про оскаржуване рішення раніше ніж 15 жовтня 2014 року.

Одночасно колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Відповідно до пункту 1 частини другої даної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття суб'єкту владних повноважень, відповідно до якого це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд першої інстанції повинен виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується рішення відповідача про скасування права власності та оформлення права на житлове приміщення (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності користування фізичною чи юридичною особою спірним житловим приміщенням має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Спір у цій справі стосується права власності на житлове приміщення, тобто, цивільного права, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 конвенції.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що спір по даній справі не публічно-правовий, а виник із відносин, урегульованих нормами цивільного права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно до п. 1. ч. 1 ст. 157 КАС України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку, а провадження у справі закривається з підстав встановлених п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 157, ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Полтавської області задовольнити.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 14.01.2016р. по справі № 527/2752/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області треті особи: Глобинське районне управління юстиції , Комунальне підприємство "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" , Прокуратура Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 16.05.2016 р.