Справа № 366/1000/16-а
Суддя: Ткаченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №366/1000/16-а
Провадження № 2-а/366/20/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у відновленні виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а також зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області відновити їй виплату раніше призначеної пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» з 11 жовтня 2015 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області, де отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також станом на 01 квітня 2015 року працювала на посаді, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» відноситься до державної служби. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по віку позивачу було призупинено з 01.04.2015 року.

Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з цієї дати було скасовано норми законів щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначаються, зокрема, на підставі Закону України «Про державну службу». У звязку з цим позивач звернулася до УПФУ у Іванківському районі Київської області із заявою про поновлення виплати пенсії, однак УПФУ у Іванківському районі у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 відмовило з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується, оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії, на умовах передбачених Законом України «Про державну службу».

Таку відмову відповідача позивач вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст.1832 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач надіслав заперечення проти позову, відповідно до якого просить відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає що, не відновлюючи з 01.06.2015 року виплату пенсії позивачу, діяв правомірно.

Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ у Іванківському районі Київської області, як пенсіонер, який отримує пенсію по віку, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується посвідченням серії АД № 370973, виданого 15.04.2008 року.

Позивач з 01.07.1987 року і по даний час працює на посаді старшого секретаря Іванківського районного суду Київської області, тобто є державним службовцем, що підтверджується довідкою від 04.04.2016 року.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії позивачу призупинено, починаючи з 01.04.2015 року.

21 березня 2016 року позивач звернувся до УПФУ у Іванківському районі Київської області з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії. Листом № 1632/06-02 від 29.03.2016 року УПФУ у Іванківському районі Київської області відмовив позивачу в поновленні виплати пенсії з тих підстав, що вона працює на посаді державного службовця, а тому підстав для поновлення виплати пенсії немає.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, п. 5 розділу 1 якого внесені зміни у ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року наступного змісту, а саме: Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються».

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той же час, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Цією правовою нормою чітко визначено подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В звязку з чим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працював і працює позивач, не дає права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати їй пенсії.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що з 01.06.2015 року виплата позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, мала б бути відновлена. Враховуючи встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду та дату подання позову 11.04.2016 року, суд вважає, що права позивача підлягають захисту в межах 6-місячного строку, а саме з 11 жовтня 2015 року.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.08.2015 року у справі № К/800/38456/15.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень УПФУ у Іванківському районі Київської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 22, 46 Конституції України, п. 5 розділу 1, п.п. 2, 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, статтями 69-71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 185, 186, 244-2 , 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії, яка була їй призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії, яка була їй призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року з 11 жовтня 2015 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, шляхом їх безспірного списання із рахунку субєкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області (Код ).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: