Справа № 820/113/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 травня 2016 р. №820/113/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- скасувати наказ прокурора Харківської області №3878к про звільнення від 17.12.2015 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області (Первомайська місцева прокуратура);

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 17.12.2015 року до дня поновлення на роботі;

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 17.12.2015 р. по 28.12.2015р.;

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року;

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 різницю між звично отриманою заробітною платою та заробітною платою та іншими виплатами, передбаченими ст.81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні позивача із займаної посади було порушено передбачені та гарантовані законом права, тому звільнення позивач вважає незаконним. При прийнятті рішення про звільнення, на думку позивача, не було враховано, що він має переважне право на залишення на роботі, оскільки є сімейною особою та має в родині понад 2 утриманців, в родині немає інших працівників з самостійним заробітком, має тривалий безперервний стаж роботи понад 10 років. Всупереч вимогам закону, як зазначає позивач, прокуратурою Харківської області не було запропоновано йому перевестись на іншу роботу в тій же установі.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість дій відповідача при звільненні ОСОБА_1 із займаної посади, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 працював у Первомайській міжрайонній прокуратурі Харківської області з 07.06.2011 року, остання посада з 12.09.2013 року прокурор Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області з питань нагляду за додержанням законів при виконання судових рішень у кримінальних провадженнях та інших примусових заходів (відповідно до запису у трудовій книжці АВ №311034 (а.с.6-7).

Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року Первомайським міжрайонним прокурором Кравченком А.Г. всіх підпорядкованих працівників, у тому числі прокурора прокуратури ОСОБА_1, ознайомлено з наказом Генерального прокурора України №92 від 23.09.2015 (а.с.21-28) під підпис, що підтверджується резолюцією Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області №5216вх-15 від 24.06.2015 року.

Із наявних в матеріалах справи письмових пояснень спеціаліста 1-ї категорії Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №5 молодшого радника юстиції ОСОБА_4 судом встановлено, що на початку жовтня 2015 року проведено робочу нараду з колективом міжрайонної прокуратури, на якій були присутні усі підпорядковані оперативні та технічні працівники, у тому числі прокурор прокуратури ОСОБА_1 Під час наради доведено до присутніх текст попередження шляхом оголошення, кожному працівнику роздано зазначене попередження та запропоновано їх підписати, протокол наради не складався.

Перебування позивача на нараді також підтверджується копією табелю обліку робочого часу працівників Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області за жовтень 2015 року.

28.07.2015 року позивачем до прокуратури Харківської області подано заяву, в якій ОСОБА_1 просив допустити його до тестування для зайняття вакантної посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.

ОСОБА_1 повідомлено про звільнення із займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року відповідно до попередження про звільнення №471 від 08.10.2015 року.

Відділом роботи з кадрами прокуратури Харківської області всі попередження про звільнення долучено до особливих справ працівників прокуратури Харківської області.

ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області відповідно до наказу №3878к від 17.12.2015 року (а.с19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно зі статтею 123 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Відповідно до статті 222 Кодексу законів про працю України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

З наведених норм вбачається, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України, особливості розгляду трудових спорів регулюються спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними перед нормами Кодексу законів про працю України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон України №1697-VII).

Вказаним законом визначено, що з 15 грудня 2015 року припиняється функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення у системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, перелік і територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Суд зазначає, що Законом України "Про прокуратуру" запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Відповідно до абзацу "в" підпункту 1 пункту 5-1 Перехідних положень Закону України №1697-VII прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування здійснюється у порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

З метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, на підставі наданих Законом України №1697-VII повноважень, зокрема, ч.2 ст.9 Закону, Генеральним прокурором України, видано наказ №98 від 20.07.2015 року, п.1 якого затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури (далі - Порядок).

Згідно п.1.2. Порядку на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пунктом 1.4. Порядку визначено, що прокурори та стажисти на посадах районних, міжрайонних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Таким чином, прокурор Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області міг претендувати лише на зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, а тому не міг претендувати на посаду прокурора іншої місцевої прокуратури.

Зважаючи на викладене, у попередженні про можливе звільнення ОСОБА_1 повідомлено про те, що він зможе перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру лише за умови успішного проходження тестування.

Необхідно також зазначити, що згідно п.5.2. Порядку працівник, який на день набрання чинності Законом працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює. Заява у встановлені строки подається до кадрового підрозділу відповідної регіональної прокуратури.

ОСОБА_1 пройшов тестування, що підтверджується результатами тестування, оформленими у вигляді рейтингового списку.

Законом України №1697-VII та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду у реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування.

Відповідно до п.9.1. Порядку рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Разом з тим, п.3.16. Порядку вказує, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

За вимогами п.3.18. Порядку рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному Веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування.

Пунктами 8.1.-8.7. Порядку передбачено, що рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду.

До суду не надано будь-яких доказів, що підтверджують оскарження позивачем прийнятого робочою групою рішення за результатами тестування.

Згідно з п. 9.5. Порядку керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Відповідно до наказу Генерального прокурора України №92 від 23.09.2015 року у структурі Первомайської місцевої прокуратури Харківської області встановлено 43 одиниці (посади прокурорів, начальників відділів, спеціалістів, водія, прибиральника службових приміщень, у тому числі 4 посади керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників, усього посад прокурорів - 18).

З урахуванням викладеного, усі кандидати, які у рейтинговому списку зайняли місце нижче 18-го на посади прокурорів Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, не призначені у звязку із відсутністю штатних одиниць, у тому числі і ОСОБА_1, який перебував на 39 місці у рейтинговому списку.

Суд зазначає, що ст.42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом 5 років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Крім того, за ч.2 ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

З наведених норм вбачається, що при скороченні чисельності чи штату працівників роботодавець має право залишити на роботі більш кваліфікованих працівників і лише за умови однакової кваліфікації враховуються обставини, що можуть надати особі переважне право на залишення на роботі.

У даному випадку Генеральна прокуратура України скористалася правом на залишення на роботі більш кваліфікованих працівників, яких визначила за допомогою проведення тестування, що узгоджується нормами КЗпП України.

Таким чином, посилання позивача на обставини, що свідчать про його переважне право залишення на роботі, суд оцінює як такі, що не узгоджуються із вищенаведеними нормами права.

Щодо тверджень позивача про те, що про звільненні йому не запропоновано переведення на іншу роботу у тій же установі, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що згідно з п.5.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98 працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 міг претендувати лише на зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, а тому не міг претендувати на іншу посаду .

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано вимоги ст.40 Кодексу законів про працю України під час винесення оскаржуваного наказу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі доведено правомірність та обґрунтованість наказу прокурора Харківської області №3878к від 17.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади Первомайської міжрайонної прокуратури Харкова та з органів прокуратури Харківської області.

Отже, оскільки позовні вимоги щодо скасування наказу прокурора Харківської області №3878к про звільнення від 17.12.2015 року задоволенню не підлягають, а позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області (Первомайська місцева прокуратура) та стягнення з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 17.12.2015 року до дня поновлення на роботі є похідними від вимоги про скасування наказу, підстави для задоволення якої у суду відсутні, вони також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно стягнення з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 17.12.2015р. по 28.12.2015р., премії за грудень 2015 року, різниці між звично отриманою заробітною платою та заробітною платою та іншими виплатами, передбаченими ст.81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до наказу прокуратури Харківської області №270к від 15.02.2016 року з позивачем проведено всі розрахунки, передбачені трудовим законодавством.

Судом встановлено, що згідно табелю обліку робочого часу працівників Первомайської міжрайонної прокуратури за грудень 2015 року ОСОБА_1 з 01.12.2015р. по 16.12.2015р. перебував на лікарняному, а 17.12.2015р. його звільнено із займаної посади та органів прокуратури Харківської області.

Розрахунки з ОСОБА_1 проведено в грудні 2015 року та січні 2016 року. До розрахунку включені наступні види нарахувань: лікарняні листи з 30.11.2015р. по 16.12.2015р. - 3709,08 грн.; компенсація за невикористану відпустку (105 днів) - 29 275,05 грн.; вихідна допомога - 6 980,20 грн.; перерахунок (утримання) за листопад 2015 року - 444,56 грн. Разом нараховано - 39 519,77 грн. Після утримання податків до виплати належало - 30 493,26 грн.

Виплати проведені: 29.12.2015р. у розмірі 27575,05 грн. (компенсація та вихідна допомога); 29.01.2016р. у розмірі 1344,90 грн. (лікарняні за рахунок установи), після надходження протоколу про листки непрацездатності; 10.02.2016р. у розмірі 1573,31 грн. (лікарняні за рахунок фонду соціального страхування), після надходження коштів від фонду соцстраху.

Зазначені відомості підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями розрахункових листів.

Листки по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 з 30.11.2015р. по 16.12.2015р. (АГР №195602 від 30.11.2015, АГР №048500 від 14.12.2015 обраховані у січні 2016 року після надходження протоколу засідання комісії із соціального страхування прокуратури Харківської області №1 від 26.01.2016р.).

Суд зазначає, що листком тимчасової непрацездатності (серія АГР серія 139976) встановлений факт відсутності позивача на робочому місці з 26.09.2015 року по 27.09.2015 року включно.

Проте, судом не встановлено порушення відповідачем чинного законодавства України, оскільки позивача було попереджено про звільнення 08.10.2015 року.

Представником відповідача надано пояснення, що відповідно до ст.89 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура Харківської області є бюджетною установою, яка має відповідний рахунок у ДКС України, то необхідний певний строк для проведення розрахунків, у тому числі, звільненими працівниками.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31 травня 2012 р. № 505 керівникам органів прокуратури надано право у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Разом з цим, згідно з Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України №84 від 18.06.2015р., премія виплачується працівникам щомісячно на підставі наказів відповідних посадових осіб, не виплачується працівникам за час відпусток чи тимчасової непрацездатності.

Так, прокурором Харківської області 23.12.2015р. видано наказ №3897к "Про преміювання працівників органів прокуратури Харківської області за грудень 2015 року".

Відповідно до ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби в органах прокуратури, звільнення з неї, права і обовязки прокурорів визначено та урегульовано спеціальним законом Законом України "Про прокуратуру".

Таким чином, Закон України "Про прокуратуру" є спеціальним щодо КЗпП України, оскільки ними врегульовано особливий порядок звільнення окремої категорії працівників прокурорів.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України №21-8а15 від 17.02.2015р., постанові Вищого адміністративного суду України №К/800/61076/13 від 24.04.2014 та ухвалах цього суду №К/800/14628/13 від 03.02.2015, №К/9991/20127/11 від 15.09.2015р.

Оскільки наказ про преміювання видано уже після звільнення позивача із органів прокуратури та рішення про преміювання приймалося на той момент, коли позивач не працював, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу премії за грудень 2015 року.

Згідно з ч.3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури, саме місцевої, а не міжрайонної, встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Виходячи з норм Закону, під час роботи в органах прокуратури оклад позивача повинен складати 10 мінімальних заробітних плат починаючи з 01.07.2015р. і до 14.12.2015р., на що і він посилається, обґрунтовуючи позовні вимоги у цій частині.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.8, 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Обсяг витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. За своєю суттю він є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Так, п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" установлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що норми і положення ст.81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Аналогічну норму закріплено у п.11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Таким чином, Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015р., визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури. Так, додатком №5 до Постанови посадовий оклад прокурора міжрайонної прокуратури складає 1359,00-1399,00 грн.

Суд зазначає, що зважаючи на вищевикладене, прокуратура Харківської області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18.05.2016 року.

Суддя Полях Н.А.