Справа № 812/322/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/322/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача - Комарової Г.О.,

від відповідача - Лобко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 812/322/16 за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління ДФС у Луганській області до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення від 10.12.2015 № 315/12-14-17-03/21, -

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління ДФС у Луганській області до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення від 10.12.2015 №315/12-14-17-03/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

10.12.2015 Позивач отримав рішення № 315/12-14-17-03/21 про застосування за період 21.08.2014 по 23.01.2015 штрафу в сумі 83952,41 грн та пені в сумі 44060,46 грн за несвоєчасне перерахування єдиного внеску.

Послався на знаходження у простої з липня по листопад 2014 року, що лише частина працівників перебувала на території підконтрольній українській владі, а органи Державної казначейської служби виконували свої функції не у повному обсязі, тому був позбавлений можливості своєчасно та у повному обсязі виконувати обов'язки щодо перерахування єдиного внеску.

Заробітна плата і єдиний внесок за серпень 2014 року відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2014 № 68-ф «Про виплату заробітної плати» були виплачені Харківською митницею Міндоходів 11.09.2014.

Фінансування для виплати заробітної плати та ЄСВ за вересень - жовтень 2014 року отримано від ГУ Міндоходів у Луганській області 23.10.2015 та за листопад-грудень 2014 року отримано 22 грудня 2014 року.

В той же час, платіжні доручення на оплату праці, податків та зборів за вересень - жовтень 2014 року були подані до ГУДКСУ у Луганській області 31.10.2014. Проте оплата казначейською службою була проведена тільки 28.11.2014. Платіжні доручення на оплату праці, податків та зборів за листопад - грудень 2014 року були подані до ГУДКСУ у Луганській області 22.12.2014. Проте оплата казначейською службою була проведена тільки 24.12.2014.

З посиланням на норми Закону України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вважає рішення Відповідача від 10.12.2015 № 315/12-14-17- 03/21 неправомірним, обставини, що були підставою для винесення спірного рішення виникли не з волі Позивача.

Просив визнати неправомірним та скасувати рішення від 10.12.2015 № 315/12-14-17-03/21.

Представник позивача в судовому засіданні доводи, зазначені в позовній заяви підтримав.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав заперечення проти адміністративного позову, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (а.с. 58-61). В обґрунтування своєї позиції послався на наступне.

Частиною дванадцятої статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» чітко визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Таким чином, Позивач зобов'язаний був до 20-го числа місяця, наступного за звітним сплачувати єдиний внесок. Щодо посилання Позивача на зміни, внесені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зазначив, що на теперішній час Позивач не звертався із заявою до органу доходів і зборів за основним місцем обліку про звільнення від виконання своїх обов'язків по сплаті єдиного внеску та не надав сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини.

Таким чином, будь-які підстави для незастосування штрафних санкцій та пені по єдиному соціальному внеску відсутні.

Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в запереченнях, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Позивач - Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39889599), зареєстрована як новоутворена юридична особа 10.07.2015, створена на виконання Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 981 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» на підставі реорганізації ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області шляхом її приєднання, та відповідно є правонаступником всіх прав та обов'язків останньої (а.с. 50).

Позивач знаходиться на обліку у Державній податковій інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС України у Луганській області (а.с. 99-100) та відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

24.07.2014 наказом Державної фіскальної служби України № 8 у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської області встановлений простій в роботі Позивача з дня видання наказу (а.с. 15-17).

07.11.2014 наказом Державної фіскальної служби України № 256 визнано закінченим простій в роботі територіальних органів Міністерства доходів і зборів та Державної фіскальної служби України (а.с. 18-23), та покладено виконання функціональних обов'язків Позивача на ДПІ у м. Сєвєродонецьку.

30.04.2015 наказом Державної фіскальної служби України поновлено Позивачу функціональні обов'язки з обслуговування платників податків (а.с. 26).

25.12.2014 Позивачем надано звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - звіт) за липень 2014 року на суму 253018,18 грн, серпень 2014 року на суму 199593,36 грн, за вересень 2014 року на суму 209955,82 грн, за жовтень 2014 року на суму 195242,94 грн (а.с. 83-90).

19.01.2015 Позивачем надано звіт за листопад 2014 року на суму 120581,77 грн (а.с. 91-92), 20.01.2015 - звіт за грудень 2014 року у сумі 59353,30 грн (а.с. 93-94), звіт за січень 2015 року у сумі 36259,92 грн подано 20.02.2015 (а.с. 95-96), звіт за лютий 2015 року в сумі 45029,5 грн надано 20.03.2015 (а.с. 97-98).

Єдиний внесок за вересень 2014 року сплачено за платіжними дорученнями від 24.10.2014 №№ 236, 237, 239 (а.с. 27-29), за жовтень 2014 року - платіжними дорученнями від 31.10.2014 №№ 241, 242, 245 (а.с. 30-32). Оплата за зазначеними платіжними дорученнями проведена державною казначейською службою 28.11.2014.

Єдиний внесок за листопад 2014 року сплачено платіжними дорученнями від 19.12.2014 № 247, 248, 251, за грудень 2014 року - платіжними дорученнями від 22.12.2014 № 253, 254, 257, оплата за зазначеними платіжними дорученнями проведена управлінням державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Луганська 24.12.2014 (а.с. 33-38).

10 грудня 2015 року Відповідачем прийнято рішення № 315/12-14-17-03/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким Позивачу нараховано штраф за період з 21.08.2014 по 23.01.2015 у розмірі 61845,23 грн, за період з 23.01.2015 по 30.03.2015 - в розмірі 22107,18 грн та пеню у розмірі 44060,46 грн (а.с. 13).

Між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття рішення від 10.12.2015 № 315/12-14-17-03/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2464 передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з частиною дванадцятою статті 9 Закону № 2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятою статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Частина десята статті 25 Закону № 2464 передбачає, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у Позивача існувала заборгованість по виплаті заробітної плати за липень 2014 року на суму 253018,18 грн та за серпень 2014 року на суму 199593,36 грн, яка була сплачена 11.09.2014; за вересень 2014 року на суму 209955,82 грн та за жовтень 2014 року на суму 195242,94 грн, яка була оплачена 23.10.2014; за листопад 2014 року на суму 120581,77 грн та за грудень 2014 року у сумі 59353,30 грн, яка була оплачена 22.12.2015 (а.с. 83-94).

Єдиний внесок за вересень 2014 року сплачено за платіжними дорученнями від 24.10.2014 №№ 236, 237, 239 (а.с. 27-29), за жовтень 2014 року - платіжними дорученнями від 31.10.2014 №№ 241, 242, 245 (а.с. 30-32). Оплата за зазначеними платіжними дорученнями проведена державною казначейською службою 28.11.2014.

Єдиний внесок за листопад 2014 року сплачено платіжними дорученнями від 19.12.2014 № 247, 248, 251, за грудень 2014 року - платіжними дорученнями від 22.12.2014 № 253, 254, 257, оплата за зазначеними платіжними дорученнями проведена управлінням державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Луганська 24.12.2014 (а.с. 33-38).

Таким чином, разом з отриманням фінансування на виплату заробітної плати Позивачем було здійснено фінансування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідні місяці.

При винесенні рішення, судом враховано, що сума недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2014 року станом на 20.08.2014 складала 45878,95 грн була погашена 11.09.2014, за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року була погашена в повному обсязі 23.01.2016, січень 2015 року станом на 20.02.2015 склала 26591,32 грн та була погашена 02.03.2015, за лютий 2015 року станом на 20.03.2015 склала 24591,32 грн та була погашена 30.03.2015, про підтверджується інформацією, зазначеною в обліковій картці Позивача (а.с. 62-82).

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення прийнято Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1669).

Відповідно до статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 передбачено внесення змін до деяких законів України.

Зокрема, частиною четвертою статті 11 Закону № 1669 передбачено внесення змін до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9.3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 1 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8, але в повній мірі зберіглася в Законі № 2464.

З огляду на дію зазначеної норми, позивач звільнявся від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 15 вересня 2014 року по 1 січня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення сформоване 10 грудня 2015 року з посиланням на статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є виконавчим документом.

Наявність заборони (в силу закону) щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 1669 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску у період з 15 вересня 2014 року по 1 січня 2016 року, унеможливлює складання Відповідачем та направлення Позивачу спірного рішення на момент його складання, а саме станом на 10 грудня 2015 року.

Таким чином, спірна Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправним на момент його формування.

Крім того, суд зазначає, що пункт 9.4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8) продовжує свою дію в часі.

Пункт 9.4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 пов'язує звільнення платників єдиного внеску від штрафу та/або пені за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції з наявністю двох умов:

- перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція ;

- штраф та/або пеню застосовано до платника за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р до зазначених населених пунктів належать м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк (підпункти 1, 13 пункту 1).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Кабінет Міністрів України 2 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р та від 05.11.2014 № 1079-р.

Отже, позивач є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати пункт 9 4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд критично оцінює посилання Відповідач, що застосування до спірних відносин положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не є можливим, оскільки Позивач не звертався до контролюючого органу із заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків визначених Законом № 2464, відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України не надавався.Суд зазначає, що у Позивача є всі наявні підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску, оскільки пункту 9.4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 не передбачає надання платником єдиного внеску окремих документів: заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо.

Перевага надається спеціальним нормам, що визначають звільнення Позивача від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, без подання окремих заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати (пункт 9.4 Закону № 2464), а не Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який щодо спірних відносин є загальними.Аналізуючи вищевказані норми діючого законодавства України, з урахуванням наявності у позивача заборгованості по виплаті заробітної плати за період з липня 2014 року по лютий 2015 року, оскільки у відповідності до положень Закону № 2464 зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу), позивачем було правомірно здійснено сплату єдиного внеску за вказаний період разом з виплатою заробітної плати.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про неправомірність дій Відповідача при формуванні рішення від 10.12.2015 №315/12-14-17-03/21, та наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1920,19 грн (а.с. 57).

Зважаючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, який в даному випадку є платником єдиного внеску, судовий збір у сумі 1920,19 грн підлягає стягненню з державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Позивача.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 12 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління ДФС у Луганській області до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення від 10.12.2015 № 315/12-14-17-03/21 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 10.12.2015 № 315/12-14-17-03/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області () на користь Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління ДФС у Луганській області () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1920 (одну тисячу дев'ятсот двадцять) гривень 19 копійок, сплачені згідно платіжного доручення від 15.04.2016 № 19.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 16 травня 2016 року.

Суддя С.М. Чиркін