Справа № 756/4176/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/4176/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Васалатій К.А.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

23 березня 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати провести перерахунок пенсії з урахуванням суми 12295,63 грн., зазначеної у довідці від 29.12.2009 № 26-2-7/128 «Про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи)», що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 83 % від заробітної плати, встановленими за матеріалами пенсійної справи довічно, та виплатити з урахуванням індексації пенсії для непрацюючих пенсіонерів, починаючи з моменту набуття права на пенсію - 11 січня 2010 року.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 11.01.2010 отримає пенсію державного службовця, перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, на даний час - Центральному об'єднаному управлінніПенсійного фонду України в м. Києві.

Розмір призначеної пенсії обчислювався на підставі довідки про складові заробітної плати з останнього місця роботи від 29.12.2009 № 26-2-7/128 «Про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи)», в яких було зазначено «інші виплати». Вказана довідка містилася в матеріалах пенсійної справи.

Відповідачем при проведенні розрахунку пенсії не враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески.

У березні 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про включення в заробітну плату, з якої була обчислена пенсія, інших виплат, включених до довідки від 29.12.2009 № 26-2-7/128 про заробітну плату, на що отримала відмову.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову про перерахунок пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк на звернення з даним позовом до суду, що є підставою для відмови в позові.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

23.03.2016 позивач звернулася до суду з вимогами про перерахунок пенсії, починаючи з 11.01.2010.

З наведеного вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів виходить з наступного.

Необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Колегія суддів зазначає, що в Україні законодавчо закріплені й діють інститут надання правової допомоги (у тому числі безоплатної), та інститут процесуального представництва інтересів особи. Крім того, усі закони, підзаконні нормативно-правові акти, судові рішення, є доступними для ознайомлення усіма громадянами, і можливість людини дізнатися про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання цієї людини.

Пенсія є періодичним платежем, яку позивач отримувала щомісяця, у зв'язку з чим мала можливість дізнатися про порушення свої прав при отриманні пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача поважних причин пропуску строку на звернення до суду.

У зв'язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 11.01.2010 до 22.09.2015 підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача за період, починаючи з 23.09.2915, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що інші виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що неврахування при обчисленні пенсії позивача інших виплат, з яких сплачено страхові внески, довідку про що було подано пенсійному органу при призначенні пенсії, призвели до неправильного розрахунку і нарахування позивачу пенсії, а оскаржувані дії відповідача є протиправними.

Згідно за ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП в редакції, що діяла на час призначення пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсії державних службовців призначаються, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Згідно за п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсія позивачу була призначена у в січні 2010 року, тобто до внесення наведених змін до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 83% заробітної плати.

У даному випадку перерахунок пенсії державного службовця здійснюється на виконання постанови суду, якою відновлюється порушене відповідачем право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена.

Оскільки пенсія позивачу призначено до 01.10.2011 (до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), то саме відсотковий розмір, з якого призначено пенсію, необхідно враховувати при перерахунку вищевказаної пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про державну службу», яка діяла на момент призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права частково невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 183-2, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 за період з 11.01.2010 до 22.09.2015 залишити без розгляду.

Визнати незаконними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії державного службовця, з урахуванням призначеного розміру 83 % заробітної плати, згідно довідки від 29.12.2009 № 26-2-7/128 про заробітну плату за 24 місяці або 60 місяців підряд перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум нарахованих індексацій, матеріальних допомог на оздоровлення.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_2, починаючи з 23.09.2015 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в призначеному розмірі 83 % заробітної плати, згідно довідки від 29.12.2009 № 26-2-7/128 про заробітну плату за 24 місяці або 60 місяців підряд перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум нарахованих індексацій, матеріальних допомог на оздоровлення.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (04209, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.