Справа № 807/202/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Справа № 876/2985/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.03.2016р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_3 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 23.03.2016р. відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2, діючого за дорученням від імені та в інтересах позивача ОСОБА_3, про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.2-4).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник ОСОБА_2, діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.63-67).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно фактичних обставин справи є наявною очевидна небезпека того, що до ухвалення рішення суду по цій справі позивача може бути звільнено з військової служби на підставі оскаржуваного наказу, чим йому буде завдана значна шкода. У такому випадку ОСОБА_3 змушений буде звертатися з окремим позовом до суду про поновлення свого права. Очевидність ризику звільнення стверджується долученим попередженням.

Також притягнення особи двічі до відповідальності за скоєння одного правопорушення вказує на очевидну протиправність спірного наказу.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Як слідує із матеріалів справи, 14.03.2016р. представник ОСОБА_2, діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 119 від 05.03.2016р. про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності (а.с.8-11).

22.03.2016р. представник ОСОБА_2, діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив зупинити дію наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 119 від 05.03.2016р. про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності (а.с.43). Також 23.03.2016р. вищевказаний представник позивача скерував до суду письмові пояснення до клопотання про забезпечення позову (а.с.50).

Вимоги цього клопотання (із урахуванням додаткових пояснень) обґрунтовував тим, що згідно фактичних обставин справи існує очевидна небезпека того, що до ухвалення рішення по справі позивача може бути звільнено зі служби на підставі оскаржуваного наказу, чим буде завдана значна шкода його правам та інтересам. Підтвердженням наведеного є отримання 22.03.2016р. позивачем письмового попередження про те, що начальником Мукачівського прикордонного загону ОСОБА_4 порушено перед вищим керівництвом питання про дострокове припинення з ОСОБА_3 контракту та його звільнення з військової служби у запас (а.с.51).

Відмовляючи у задоволенні заявленого клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено достатніх аргументів, які б підтверджували існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Не може бути достатньою підставою для задоволення вказаного клопотання покликання на можливе порушення прав позивача, які можуть виникнути у майбутньому, оскільки до цього клопотання не додано доказів порушення прав позивача станом на час розгляду такого клопотання в суді.

Всі мотиви, які зазначені у заявленому клопотанні, побудовані на припущеннях, які носять ймовірний характер та стосуються можливих дій відповідача, тобто, заявник не довів перед судом ту обставину, на яку посилався як на підставу застосування заходів забезпечення позову.

Також зупинення дії спірного наказу є фактичним вирішенням позову по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

Враховуючи в сукупності обставини справи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про правильність відмови суду у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову і дотримання судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали вимог ст.ст.117, 118 КАС України.

Наведений висновок обґрунтовується наступним.

Із змісту вимог ст.117 КАС України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у звязку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Як слідує із змісту заявленого позову та клопотання про забезпечення позову, предметом розглядуваного спору є вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 119 від 05.03.2016р. про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Аналіз поданого клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та матеріалів справи свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача, позивачем не представлено.

Окрім цього, доводи заявленого клопотання побудовані лише на припущеннях про те, що спірний наказ (про якого не має згадки у попередженні про звільнення) може бути покладений в основу наступного звільнення позивача з військової служби; зупинення дії спірного наказу унеможливить подальше звільнення позивача, тобто, припинить порушення законних прав та інтересів позивача у майбутньому.

Також відповідно до п.36 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затв. Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009р., про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу за контрактом, не пізніше ніж за два місяці до видання наказу про його виключення зі списків особового складу цього органу.

Наявність попередження т.в.о. начальника Мукачівського прикордонного загону від 22.03.2016р. свідчить про виникнення правовідносин щодо дострокового розірвання контракту та звільнення позивача з військовї служби. Разом з тим, розглядуваний позов стосується лише оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядуване клопотання про забезпечення позову виходить за межі заявлених позовних вимог, воно обгрунтоване порушеннями прав та інтересів позивача, які можуть бути допущеними лише під час дострокового розірвання контракту та звільнення позивача з військової служби.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.03.2016р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову в справі № 807/202/16 - залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

ОСОБА_5