Справа № 826/12125/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6 та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича № 21608643 від 27.05.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву та додані до неї документи ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції не повно досліджено матеріали справи та помилково встановлено, належність направлення та отримання ОСОБА_9 вимоги про сплату заборгованості, а також не взято до уваги те, що ОСОБА_7 не було повідомлено державного реєстратора про наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі про скасування постанови, в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву та додані до неї документи ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1, Міністерство юстиції України (надалі також Мін'юст) зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано положення пункту 2.15.Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін, внесення записів та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_7 (за текстом договору - Іподекодержатель), ОСОБА_6 і ОСОБА_9 (за текстом договору - Іпотекодавці) був укладений іпотечний договір від 21.03.2008 року (надалі також Іпотечний договір), що посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 966.

За умовами цього Договору (із змінами та доповненнями, внесеними згідно нотаріально посвідченого договору від 13.04.2009 року про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 21.03.2008 року) ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року за реєстраційним № 443 (із змінами та доповненнями) передали в іпотеку позивачу належну їм на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (надалі також предмет іпотеки), що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.05.1995 року Відділом приватизації залізничної районної ради народних депутатів м. Києва, що зареєстроване 17.05.1995 року в Бюро технічної інвентаризації за № 3461.

Суть та розмір забезпечених іпотекою зобов'язань, зокрема, - повернення позики в сумі 616 000 грн., відповідно до договору позики грошових коштів строком до 19.03.2010 року включно; сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором позики грошових коштів; інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

15.05.2015 року ОСОБА_7 подав до Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Дана заява була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 року 10:50:03 за реєстраційним номером 11400495.

Разом із завою 15.05.2015 року для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно були надані: копії вимог іпотекодержателя, направлених ОСОБА_6 і ОСОБА_9; поштові квитанції та описи поштових вкладень; копія листа-відповіді УДППЗ "Укрпошта" від 17.03.2014 року № 303/06-К-974 про отримання ОСОБА_6 28.10.2013 року листа з письмовою вимогою у ВПЗ Київ-33; копія листа-відповіді УДППЗ "Укрпошта" від 17.03.2014 року № 303/06-К-973 про отримання ОСОБА_9 28.10.2013 року листа з письмовою вимогою у ВПЗ Київ-33.

27.05.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А., за наслідками розгляду заяви ОСОБА_7 прийнято рішення за № 21608643 про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, оскільки з наданих документів неможливо встановити факт отримання вимоги ОСОБА_9

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено належність направлення та отримання ОСОБА_9 вимоги про сплату заборгованості, а отже були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі також Закон № 1952-IV) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

При цьому, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор (п. 2 ч. 2 ст. 9 цього Закон).

Частиною 2 статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч. 7 ст. 16 вказаного Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року № 898-IV (надалі також Закон № 898-IV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 цього Закону).

Згідно із частиною 1 статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Нормами частини 1 статті 36 Закону № 898-IV передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас, за приписами норми частини 2 статті 33 цього Закону положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно положень статті 37 Закону № 898-IV Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

З наведених вище норм вбачається, що законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Зі змісту наявної у справі копії Іпотечного договору вбачається, що сторони домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предметом іпотеки та дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя в один чи іншій спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (надалі також Порядок № 868) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Норми пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV встановлюють, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 2 і 3 ст. 24 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем 2, разом із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, довірена особа ОСОБА_7 подала наступні документи:

- копії повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 18.10.2013 року - вимог про сплату грошового зобов'язання за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року, адресованих іпотекодавцям ОСОБА_9 та ОСОБА_6 В даних повідомленнях вимагалось негайно виконати зобов'язання за Договором позики шляхом сплати ОСОБА_7 суми заборгованості у розмірі 616 000,00 грн. з врахуванням встановленого індексу інфляції та пені станом на день сплати заборгованості. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги ОСОБА_7 щодо погашення суми заборгованості у Іпотекодержателя виникає право на звернення стягнення на предмет іпотеки у встановленому чинним законодавством порядку;

- описів вкладення (форми 107) у цінні листи № 827 і № 835 про направлення іпотекодавцям (ОСОБА_6 та ОСОБА_9) поштової кореспонденції за відповідними адресами та фіскальних чеків відділення УДППЗ "Укрпошта" від 18.10.2013 року № 45 і № 46;

- копії листів Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 17.03.2014 року № 303/06-К-973 та від 17.03.2014 року № 303/06-К-974 щодо надання інформації про видачу листів з оголошеною цінністю за № 827 і № 835. А саме, в текстах цих листів органу поштового зв'язку зазначено, що листи з оголошеною цінністю № 827 від 18.10.2013 року і № 835 від 18.10.2013 року надійшли із Київ-040741 на ім'я ОСОБА_9 (АДРЕСА_1) та відповідно на ім'я ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 21.10.2013 року до відділення поштового зв'язку (ВПЗ) Київ-33. Повідомлення про їх надходження в той же день були доставлені згідно з вказаною адресою. 28.10.2013 року зазначені листи з оголошеною цінністю були видані одержувачам безпосередньо у ВПЗ Київ-33.

Порядок приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень визначений наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12.05.2006 року № 211 "Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень" (в чинній редакції, надалі також Порядок № 211).

Відповідно до пп. 3.2.1.2 і пп. 3.2.1.3 п. 3.2.1 розд. 3.2 Порядку пересилання поштових відправлень при прийманні листа з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв'язку звіряє вкладення з описом ф. 107, а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля. Опис ф. 107 вкладається до листа з оголошеною цінністю. У разі заповнення відправником 2-х примірників опису ф. 107, другий примірник, оформлений належним чином, видається відправнику. Листи з оголошеною цінністю в присутності відправника запаковуються (клапани додатково заклеюються), на відправлення наклеюється адресний ярлик. Листи (бандеролі) з оголошеною цінністю обклеюються клейовою стрічкою типу "скотч" таким чином, щоб клейова стрічка не перешкоджала нанесенню службових відміток.

Аналогічно, пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (в редакції чинній на момент відправлення позивачем вимог про сплату грошового зобов'язання на адресу іпотекодавців), передбачено, що в разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Положеннями пп. 3.2.6.5 - 3.2.6.8, 3.2.6.10 - 3.2.6.12 і пп. 3.2.6.16 п. 3.2.6 розд. 3.2 Порядку № 211 листи з оголошеною цінністю видаються адресатам під розписку на повідомленні ф. 22. Видачу листа з оголошеною цінністю працівник зв'язку підтверджує своїм підписом.

При видачі адресатам вдома листи з оголошеною цінністю, з відміткою "З описом" розкриваються. Розріз оболонки робиться з таким розрахунком, щоб не пошкодити печаток і вкладення. За бажанням одержувача лист (бандероль) з оголошеною цінністю, прийнятий з описом вкладення, при видачі може не розкриватись, але про це одержувач на повідомленні ф. 22 повинен зробити відповідну відмітку і розписатися. Наприклад: "Від розкриття відмовляюсь. Іванов."

В об'єктах поштового зв'язку листи з оголошеною цінністю видаються таким самим порядком, як і при видачі адресатам вдома, але з перевіркою відповідності фактичної маси зазначеній на оболонці відправлення. У необхідних випадках стягується плата за зберігання. За повернені або дослані листи з оголошеною цінністю при видачі стягується плата за їх повернення (досилання) згідно з тарифом.

У відповідності до пункту 91 Правил надання послуг поштового зв'язку поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Зокрема, листи з оголошеною цінністю видаються адресату за умови пред'явлення ним документа, що посвідчує особу, або уповноваженій ним особі за умови пред'явлення нею документа, що посвідчує особу, та відповідної довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку (п. 104 цих Правил).

Згідно пункту 100 Правил надання послуг поштового зв'язку поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка", адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному у цих органах, підприємствах, установах, організаціях з урахуванням Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року № 1153.

З наданих документів (а саме: копій описів вкладів форми № 107 з відбитками штемпеля відділення поштового зв'язку за 18.10.2013, фіскальних звітних чеків відділення УДППЗ "Укрпошта" та листів Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта") вбачається, що описи вкладення у цінні листи складені з дотриманням вимог Порядку № 211 та Правил № 270 та в сукупності з фіскальними чеками підтверджують факт надсилання позивачем вимог про усунення порушення основного зобов'язання у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Листи Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 17.03.2014 року № 303/06-К-973 та від 17.03.2014 року № 303/06-К-974 містять достатні відомості про дату отримання іпотекодавцями (третіми особами) зазначених вимог. При цьому достовірність таких відомостей відповідачами і третіми особами документально не було спростовано.

Більш того, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 2601/18857/12 був задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині стягнення з ОСОБА_6 суми коштів у розмірі 4 878 445,20 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором від 21.03.2008 року- АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_9

Дане рішення набрало законної сили 12.05.2015 року, яким встановлено, що: «ОСОБА_7 на адресу місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9, а саме: АДРЕСА_5 направлено вимогу про сплату заборгованості. Отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були повідомлені про невиконання ними основного зобов'язання, що підтверджується матеріалами справи, і у встановлений законом строк не виконали його. Тому, суд вважає, що ОСОБА_7 вжито передбачених законом та договором заходів щодо належного повідомлення відповідачів про порушення ними умов договору та їх усунення».

У відповідності до пункту 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що матеріали реєстраційної заяви № 11400495 від 15.05.2015 року містять документи, які підтверджують завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцями письмових вимог іпотекодержателя, з якими законодавець пов'язує настання права на звернення іпотекодержателя за перереєстрацією права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, ОСОБА_7 був дотриманий порядок вчинення дій та подачі документів для проведення державної реєстрації з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відмова у державній реєстрації права власності ОСОБА_7 на нерухоме майно - квартиру, що розташована у АДРЕСА_1, з підстав, наведених у рішенні державного реєстратора Марченка О.А. № 21608643 від 27.05.2015 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Як наслідок наведена обставина є самостійною підставою для скасування спірного рішення державного реєстратора.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. Суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформленими, а усі етапи їх перевірки - завершені.

У зв'язку з цим, колегія суддів керуючись положеннями частини 2 статті 11 КАС України погоджується із судом першої інстанції, щодо доцільності виходу за межі позовних вимог для повного захисту порушених прав позивача та вважає за необхідне зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути подану ОСОБА_7 заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (квартиру).

Дані висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, наведеною у постанові від 11.11.2015 року у справі № 819/1849/13-а та Вищого адміністративного суду України у постановах від 18.02.2016 року у справі № К/800/24520/15, від 11.02.2016 року у справі № К/800/122838/15, від 17.11.2015 року у справі № К/800/25876/15 і від 15.04.2015 року у справі № К/800/27324/14.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.