Справа № 174/245/16-а
Суддя: Ілюшик І. А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/245/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні у м. Вільногірську Дніпропетрвоської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до міського суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії управління ПФУ в м. Вільногірську Дніпропетровської області щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії виходячи з розміру 90 відсотків від середнього заробітку у розмірі 8427,31 грн. з 28 березня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час (12 місяців).

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що управління ПФУ в м. Вільногірську безпідставно відмовило йому у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення йому пенсії та довідки прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 23.03.2016 року № 18-117вих.16. Позивач вважає, що дії відповідача суперечить положенням ст.ст. 22, 92 Конституції України та порушують його права.

Оскільки Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі, у звязку з чим створено Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, за клопотання позивача замінено неналежного відповідача в порядку ст. 52 КАС України.

В судове засідання сторони не зявились, позивач та представник відповідача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.25,31 ).

Виходячи з цього, керуючись положеннями ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заперечення на позовну заяву, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 08.05.2009 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ. З органів прокуратури позивач звільнений 01.04.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10. 11).

28.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до управління ПФУ в м. Вільногірську Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та надав довідку від 23.03.2016 року за № 18-117вих.16 про заробітну плату прокурора прокуратури (а.с. 13, 14).

Управління ПФУ в м. Вільногірську відмовило позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років посилаючись в листі від 31.03.2016 року за вих. № С/05/02-16 на те, що відповідно до п. 2 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених ст. 37 ЗУ «Про державну службу». Механізм визначення заробітної плати для призначення та перерахунку пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» встановлюється «Порядком визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого Постановою КМУ від 19.03.2013 року № 426 Перерахунок спеціальних пенсій не проводиться щоразу під час зростання заробітної плати працюючих службовців (а.с. 15).

В письмових заперечення проти позову Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області посилається на те, що з 08.05.2009 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ. В своїй заяві про перерахунок пенсії ОСОБА_2 посилається на нормативний акт, який втратив чинність і зворотної сили не має. Відповідно до ЗУ № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», перерахунок спеціальних пенсій не проводиться щоразу під час зростання заробітної плати працюючих службовців. Порядок проведення перерахунків встановлює КМУ шляхом прийняття чинних постанов та розпоряджень. Відповідно до розділу ІІІ «Заключні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, з 01.06.2015 року припинено призначення пенсій та щомісячного грошового утримання. Передбачених спеціальними законами, до яких входить і ЗУ «Про прокуратуру». Таким чином підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу немає (а.с. 19-21).

Предметом позову, заявленого позивачем до суб'єкта владних повноважень, є визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась, а 14.10.2014 року прийнято ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015 року.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Дійсно, на день перерахунку пенсії позивача вказана норма втратила чинність.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (№ 21-348а13) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13) зроблено правовий висновок про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках,яка діяла на момент призначення пенсії, а тому колегія суддів дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів

У справі, що розглядається позивачу призначена пенсія за вислугу років з 08.05.2009 року, звільнився він 01.04.2014 року, з заявою про перерахунок пенсії звернувся 28.03.2016 року, позовну заяву подав 20.04.2016 року.

Дійсно, у відповідності до приписів ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, (в тому числі ЗУ «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які діяли на час призначення пенсії, із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

У справі, що розглядається слід приймати до уваги наведені вище правові позиції, а також те, що норми Закону № 1789-ХІІ в редакції на час призначення пенсії позивачу, не передбачають обмеження максимального розміру пенсії, тим же Законом передбачена виплата при перерахунку пенсії різниці виплачених сум за минулий час не більш як за 12 місяців.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, твердження відповідача на те, що позивач посилається на нормативно-правовий акт, який втратив чинність, виходячи з положень ст. 22 Конституції України не може бути прийнято судом до уваги, як і посилання відповідача на нормативно-правові акти, які не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на травень 2009 року) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської від 23.03.2016 року за № 18-117вих.16 про заробітну плату з розрахунку 90 відсотків із середнього заробітку.

З метою відновлення порушених прав позивача, зобов'язати Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на травень 2009 року) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 23.03.2016 року № 18-117вих. № 16 про заробітну плату з розрахунку 90 відсотків із середнього заробітку у розмірі 8427,31 грн. з 28.03.2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років за минулий час (12 місяців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України до негайного виконання має бути допущено постанову суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України у межах суми стягнення за один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1).

Стягнути на користь ОСОБА_2 з відповідача згідно ч. 1 ст. 94 КАС України за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 17, 86, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-111, що діяла станом на травень 2009 року) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 23 березня 2016 року за № 18-117вих.16 про заробітну плату з розрахунку 90 відсотків із середнього заробітку.

Зобов'язати Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, пл. Щербицького, 2, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Закону України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на травень 2009 року) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 23.03.2016 року за № 18-117вих.16 про заробітну плату з розрахунку 90 відсотків із середнього заробітку у розмірі 8427,31 грн. з 28 березня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років за минулий час (12 місяців).

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, пл. Щербицького, 2, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок та виплату суми пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в межах платежу за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, пл. Щербицького, 2, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, за рахунок бюджетних асигнувань управління судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Вільногірській міський суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Вільногірського міського суду ОСОБА_1