Справа № 804/1551/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 березня 2016 р. Справа № 804/1551/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза Віктора Павловича про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза Віктора Павловича, у якому просить:

визнати дії судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза Віктора Павловича щодо прийняття до розгляду заяви Державної казначейської служби України про перегляд заочного рішення від 05.11.2015р. (набрало чинності 16.12.2015р.) по справі №202/5109/15-ц неправомірними, а саме - такими, що порушують права ОСОБА_1: право на судовий захист і право на власність;

відшкодувати нанесену ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. 105-107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що даний спір не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адмінстративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Суб'єктний склад передбачає наявність у спорі суб'єкта владних повноважень.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень- це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи, інший суб'кт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому чилсі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 не погоджується із діями судді судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. стосовно розгляду заяви Державної казначейської служби України про перегляд заочного рішення від 05.11.2015р.. по справі №202/5109/15-ц, а також щодо винесення за результатами розгляду вказаної заяви ухвали, якою заочне рішення по справі №202/5109/15-ц, яке набрало чинності 16.12.2015р - скасовано.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що внаслідок наведених неправомірних дій суддя судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П. порушив права позивача, а саме - право на судовий захист і право на власність та спричинив позивачу моральну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтями 126, 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються тільки закону. Вплив на них у будь-яких спосіб забороняється. Дії судді у питаннях здійснення правосуддя можна оскаржувати у визначеному порядку до суду вищої інстанції.

Пунктом 10 Постанови Плениму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року №8 визначено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв за таким предметом.

Крім того, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визанчено підстави притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності, а також порядок розгляду вказаних питань відповідними державними органами.

Отже, даний спір не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки рішення судів у конкретних цивільних справах можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку у відповідності до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підстав викладеного. керуючись ст. 2, 3, 17, 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №804/1551/16 за позовом ОСОБА_1 до судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза Віктора Павловича про визнання дій протиправними, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський