Справа № 333/1185/16-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1185/16-ц
Пр. № 2-а/333/53/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2016р. м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Боровікова А.І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2016 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 13.08.2002 р. працює суддею господарського суду Запорізької області. З 30.09.2011 вона отримувала пенсію за віком (у зв'язку із досягненням 55-річного віку), яка була розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №31058-ІУ від 09.07.2003, та виплачувалась до квітня 2015 року. З квітня 2015 року УПФ України в Комунарському районі виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції змін до Закону від 02.03.2015 року №213-УІІІ).

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016р. у справі №333/9061/15-а, яка на даний час набрала чинності.) було визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та зобов'язано УПФ поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з 01.04.2015р.

Разом з тим, Законом України від 24.12.2015 року №911-УІІІ знову внесені зміни до статті 47 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до яких - «У період роботи з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються», та з 01.01.2016 року пенсія позивачу не виплачується.

Не погоджуючись з наведеною нормою закону та діями Пенсійного фонду, позивач звернулась за роз'ясненнями до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя і з вимогою поновити позивачу з 01.01.2016 року щомісячні пенсійні виплати.

Від пенсійного фонду позивач отримала відповідь такого змісту: «У зв'язку з набранням чинності закону України «Про винесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-У111, статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було змінено та зазначено, що тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Оскільки станом на 01.01.2016 року позивач перебувала на посаді судді господарського суду запорізької області, виплата пенсії з 01.01.2016 року їй не провадиться. Враховуючи зазначене, підстави для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року відсутні.

Позивач не погоджується з такою позицією відповідача, вважає дії щодо призупинення з 01.01.2016 року виплати їй пенсії незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя щодо призупинення нарахування та виплати пенсії за віком з 01.01.2016 року, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя поновити з 01.01.2016 нарахування та виплату пенсії за віком.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя надав до суду письмові заперечення посилаючись на те, що на обліку в управлінні з 30.09.2011 року перебуває ОСОБА_1, якій з 30.09.2011 року призначена пенсія відповідно до норм закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІ було продовжено дію щодо обмеження одночасного отримання пенсії та обіймання посад, передбачених спеціальними законами України. Відповідно до п.2 ч.22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911- VІІ тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. На підставі зазначеної норми, враховуючи той факт, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 працює на посаді судді господарського суду запорізької області, їй була призначена пенсія відповідно до Закону №1058-ІV, виплата пенсії позивачу з 01.01.2016 року була призупинена.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочено провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суддя дійшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку скороченого провадження та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України, для звернення до суду з захистом своїх прав та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено:

Про факт порушення своїх прав, позивачеві стало відомо 04.02.2016 року з листа Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, до суду вона звернулась 10.03.2016 року, тобто в межах строку для звернення до суду.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Комунарському районі міста Запоріжжя та отримувала пенсію за віком (у зв'язку із досягненням 55-річного віку), яка була розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №31058-ІУ від 09.07.2003, та виплачувалась до квітня 2015 року.

З квітня 2015 року УПФ України в Комунарському районі м.Запоріжжя виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції змін до Закону від 02.03.2015 року №213-УІІІ).

Рішенням суду було визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та зобов'язано УПФ поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з 01.04.2015 (Постанова Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2016 року у справі №333/9061/15-а на даний час набрала чинності.)

З 01.01.2016 року згідно Закону України від 24.12.2015 року №911-УІІІ знову внесені зміни до статті 47 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачу пенсія не виплачується.

Листом від 04.02.2016р. відповідач повідомив позивача про припинення виплати пенсії з 1 січня 2016 р. на підставі ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 24 грудня 2015 р., згідно якій тимчасово, у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. (а.с.10.)

Дії відповідача щодо припинення виплати позивачеві пенсії за віком суд вважає протиправними з наступних підстав.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Закону ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Оскільки положення ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 24 грудня 2015 р., про припинення виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суттєво звужують зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів, вони не можуть бути застосовані при нарахуванні та виплаті пенсії позивачеві, яка працює суддею.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у Рішенні від 11 жовтня 2005 р., згідно якому конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи

і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові

гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

З наведених вище підстав суд вважає, що дії відповідача щодо призупинення нарахування та виплати позивачеві пенсії з 1 січня 2016 р. є протиправними.

З огляду на вказане суд вважає, що з 1 січня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз. 2 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача поновити з 1 січня 2016 р. нарахування та виплату їй пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому, з відповідача Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань, підлягає стягненню сума сплаченого, та документально підтвердженого судового збору у розмірі 551,20 гривень

На підставі викладеного, керуючись ст. 128 ч.6, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій - задовольнити повністю.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити з 01.01.2016 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя А. І. Боровікова