Справа № 804/908/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р. Справа № 804/908/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування», в якому просить стягнути з Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» (32495626, вул. Орбітальна, б. 13, м. Дніпропетровськ, 49068) на користь бюджету заборгованість по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2015 року в сумі 3 415 819,62 грн. (три мільйона чотириста п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять гривень 62 коп.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у встановлений строк не здійснив сплату самостійно визначених зобов'язань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за серпень, вересень, жовтень 2015 року, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі в сумі 3 415 819,62 грн.

Прокурор у судове засідання 11.04.2016 року з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем заперечень на позовну заяву до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 2 ст.121 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадян чи держави в суді у випадках визначених законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор може звертатися в адміністративний суд з адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № З-рп/99 прокурори, їх заступники мають право звертатися до суду з позовними заявами в інтересах держави в особі органів державної влади чи органів місцевого самоврядування та самостійно зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та в чому полягає чи може відбутись порушення інтересів держави.

Державне підприємство «Дніпропетровський науково - виробничий комплекс «Електровозобудування» (), зареєстроване як юридична особа 09.06.2003, та перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в тому числі, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що станом на 22.12.2015 рік сума боргу по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у відповідача становить 3 415 819,62 грн., в тому числі по звітах: серпень 2015 року - 1 117 481,50 грн., вересень 2015 року - 1 201 161,35 грн., жовтень 2015 року - 1 097 176,77 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком.

Зазначений борг вказаний відповідачем у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за серпень, вересень, жовтень 2015 року, копії якого міститься в матеріалах справи.

Порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 994/18289.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим періодом є календарний місяць, а для фізичних осіб - підприємців базовим звітним періодом є рік.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звітів про суми нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органі відповідачем самостійно визначено суму грошового зобов'язання з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за серпень 2015 року в сумі 1 117 481, 50 грн., за вересень 2015 року в сумі 1 201 161,35 грн., за жовтень 2015 року в сумі 1 097 176,77 грн., яка станом на 22.12.2015 року залишається не сплаченою, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону № 2464-VІ органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VІ, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Водночас, суд зазначає, що згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Враховуючи викладене, з урахуванням відсутності заперечень та відсутністю доказів остаточної сплати узгоджених зобов'язань, адміністративний позов заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» про стягнення заборгованості - підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» () на користь державного бюджету (розрахунковий рахунок №0467 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області за кодом бюджетної класифікації 71010000, МФО 805012) заборгованість по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2015 року в сумі 3 415 819,62 грн. (три мільйона чотириста п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять гривень 62 коп.).

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський