Справа № 2285/12/2070
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 квітня 2016 р. № 2285/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

пр. відповідача - Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Фаворит" до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, приватне підприємство "Фаворит", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області від 27.10.2011 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання ПП "Фаворит" за платежем податок на додану вартість на загальну суму 14486,00 грн., у тому числі 14485,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове-повідомлення рішення від 27.10.2011 р. № , прийняте контролюючим органом без дотримання податкового законодавства України, а зафіксовані в акті перевірки висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. 25.04.2016 через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 88 ).

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що господарська діяльність в ході дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій позивача мають ознаки безтоварних, оскільки підприємством не надано достатніх доказів щодо фактичного отримання ТМЦ від контрагента та використання їх у господарській діяльності. А тому, вважає, що встановлені при перевірці позивача порушення належним чином зафіксовані в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців () (а.с. 81, 101). На обліку як платник податків підприємство перебуває у Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства не доказуються перед судом.

Ізюмською ОДПІ у Харківській області на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 06.10.2011 за № 890 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка приватного підприємства "Фаворит", з питань перевірки правильності відображення у податковому обліку операцій з контрагентом ТОВ фірма "Сат Імпекс", за березень 2011 року, квітень 2011 року, травень 2011 року.

Результати перевірки оформлені актом від 17.10.2011 за № 1429/2320/32689321 (а.с. 9 - 15).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено порушення позивачем приписів: п.198.1, п.198.6. ст. 198, п. 200.1 Податкового кодексу України, так як підприємством завищено податковий кредит за березень - травень 2011 року, у зв'язку з нікчемним правочином та включенням податкових накладних до реєстру, які не мають юридичної сили на загальну суму ПДВ - 14 485 грн., також перевіркою встановлено відсутність поставок товарів ТОВ фірма «Сат Імпекс» платнику податків ПП "Фаворит" у березні 2011року на суму 24018,00 в тому числі ПДВ 4003грн., у квітні 2011року на суму ПДВ 7867грн., у травні 2011року на суму ПДВ 2615грн., що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків.

З посиланням на висновки вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 27.10.2011 за № щодо збільшення суми грошового зобов'язання ПП "Фаворит" до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 14 485, 00 грн. (а.с. 8).

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження шляхом подання скарги до ДПА у Харківській області та ДПА України.

За результатами розгляду скарг, винесене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, скарги позивача залишені без задоволення (а.с. 16 - 18).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом рішень, слугувало відображене в акті судження відповідача про те, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з підприємством ТОВ фірми "Сат Імпекс".

З цих підстав контролюючим органом зроблено висновки про те, що позивач неправомірно задіяв у складі податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з зазначеним контрагентом. А тому, це призвело до того, що підприємством завищено податковий кредит за березень - травень 2011 року на загальну суму ПДВ - 14 485 грн. На вказані доводи відповідач посилався як у акті перевірки, так і в письмових запереченнях на адміністративний позов, поданих до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо формування платником податків податкового кредиту з 01 січня 2011 року врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Так, в силу пункту 198.3 зазначеної статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

А відповідно до положень пункту 198.6 статті 198 вказаного вище Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин), платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору. 201.2. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин), податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відтак, надаючи правову оцінку рішенню контролюючого органу про визначення платнику податків грошового зобов'язання, суд досліджує факт здійснення господарської операції (її реальність/товарність), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи слідує, що між ПП "Фаворит" та ТОВ фірма "Сат Імпекс" укладено договір купівлі-продажу №55/1.03-11 від 01.03.2011р. на придбання товару (автомобільні запчастини) (а.с. 25).

Відповідно п.п. 1.1 вищезазначеного договору - продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар, відповідно накладної, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Положеннями п.п.1.2 вищевказаного договору, оплата за отриманий товар здійснюється з моменту отримання товару, але не пізніше 20 (двадцяти) банківських днів.

Положеннями п.п.2.2 договору №55/1.03-11 від 01.03.2011р, передбачено, що датою отримання товару є дата виписки накладної.

Згідно до ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із змісту цієї норми, наслідками за договором купівлі - продажу товару є перехід права власності на товар від продавця до покупця за певну грошову суму.

На виконання умов договору ПП "Фаворит" прийняло товар - автомобільні запчастини, що підтверджується видатковими накладними : №1503 від 15.03.2011р., №2203 від 22.03.2011р., №2503 від 25.03.2011р., №2803 від 28.03.2011р., №303 від 30.03.2011р., №РН-0504-03 від 05.04.2011р., №РН-0804-05 від 08.04.2011р., №РН-1404-07 від 14.04.2011року, №РН-1804-05 від 18.04.2011р., №РН-2104-08 від 21.04.2011р., № РН-2204-05 від 22.04.2011р., №РН-2604-02 від 26.04.2011р., №РН-2604-004 від 26.04.2011р., №РН-2804-04 від 28.04.2011р., №РН-0505-06 від 05.05.2011р., №РН-1205-07 від 12.05.2011р., які є невід'ємною частиною договору (а.с. 26,28,30,33,35,37,39,42,44,48,50,52,54,56,58).

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено податковою накладною оформленою підприємством ТОВ фірма "Сат Імпекс" на суму придбаних товарно - матеріальних цінностей, що відповідає вказаним показникам у вищевказаних видаткових накладних, у відповідності до вимог податкового законодавства, а саме: № 4813 від 15.03.2011 на загальну суму 4 688,38 грн. в т.ч. сума ПДВ - 781,40 грн. (а.с.27), № 5303 від 22.03.2011 на загальну суму 6488,09 грн. в т.ч. сума ПДВ - 1081,35 грн. (а.с. 29), № 5606 від 25.03.2011 на загальну суму 5699,88грн. в т.ч. сума ПДВ - 949,98 грн. (а.с. 31-32), № 5705 від 28.03.2011 на загальну суму 5221,65 грн. в т.ч. сума ПДВ - 870,27 грн. (а.с. 34), № 5909 від 30.03.2011 на загальну суму 1921,94 грн. в т.ч. сума ПДВ - 320,32 грн. (а.с. 36), № 44 від 05.04.2011 на загальну суму 9551,04 грн. в т.ч. сума ПДВ - 1591,84 грн. (а.с. 38), № 88 від 08.04.2011 на загальну суму9530,56 грн. в т.ч. сума ПДВ - 1588,43 грн. (а.с.15-16), № 151 від 14.04.2011 на загальну суму 4106,27 грн. в т.ч. сума ПДВ - 684,38 грн. (а.с. 43), № 184 від 18.04.2011 на загальну суму 3616,98 грн. в т.ч. сума ПДВ - 602,83 грн. (а.с.45), № 227 від 21.04.2011на загальну суму 2998,02 грн. в т.ч. сума ПДВ - 499,67 грн. (а.с. 47), № 240 від 22.04.2011 на загальну суму 5129,16 грн. в т.ч. сума ПДВ - 854,86 грн. (а.с. 49), № 251 від 26.04.2011 на загальну суму 1813,56 грн. в т.ч. сума ПДВ - 302,26 грн. (а.с. 51), № 250 від 26.04.2011 на загальну суму 7163,00 грн. в т.ч. сума ПДВ - 1193,83 грн. (а.с. 53), № 287 від 28.04.2011 на загальну суму 3289,72 грн. в т.ч. сума ПДВ - 548,29 грн. (а.с.55), № 56 від 05.05.2011 на загальну суму 5218,34 грн. в т.ч. сума ПДВ - 869,72 грн. (а.с. 57), № 123 від 12.05.2011 на загальну суму 10472,70 грн. в т.ч. сума ПДВ - 1745,45 грн. (а.с. 59).

Факт сплати вартості отриманих ТМЦ підтверджується, виписками по рахунку та платіжними дорученнями (а.с. 60 - 73), відповідно до яких позивачем через ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" перераховано кошти.

Щодо факту транспортування товару суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що документів щодо транспортування товару від ТОВ фірма "Сат Імпекс" до ПП "Фаворит" позивачем ні до перевірки, ні до суду не надано.

Проте, суд звертає увагу, що поставка товару здійснювалась саме продавцем, тобто ТОВ фірмою "Сат Імпекс" згідно умов договору № 55/011 від 01.03.2011, зокрема п.п. 11, відповідно до якого саме на продавця покладається обов'язок поставки. Тому, документи, що підтверджують поставку (транспортування) товару зберігаються у ТОВ фірма "Сат Імпекс".

Поряд із цим, судом з накладних встановлено, що поставка товару здійснена до офісу ПП "Фаворит" за адресою: м. Ізюм, вул. Старопоштова, 39-г, що є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України". Між тим, придбаний товар оприбуткований ПП "Фаворит" на складі, що підтверджується рухом товару по прихідній накладній (а.с. 168 - 196).

Відтак, відсутність ТТН не дає суду обґрунтованих підстав для висновку про відсутність факту транспортування товару, оскільки надані до суду документи первинного обліку чітко встановлюють реальність виконання умов укладеного правочину.

Посилання відповідача в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій між ТОВ фірма "Сат Імпекс" та ПП "Фаворит" у зв'язку із відсутністю товарно - транспортних накладних та відображення контролюючим органом твердження, що податкові накладні, виписані позивачу ТОВ фірмою "Сат Імпекс" не відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України, оскільки згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ фірми "Сат Імпекс" 29.12.2010 року державним реєстратором внесено запис про зміну місцезнаходження підприємства на адресу: м. Київ, вул. Звіринецька, 65, тоді як у податкових накладних місцезнаходження продавця вказано адресу: м. Харків, вул. Артема, 2, оскільки продавець та покупець знаходиться у різних містах, то вказані обставини передбачають транспортування товару, тоді як документального підтвердження факту здійснення такого транспортування позивачем надано не було, суд не приймає до уваги.

Положеннями статті 655 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором куплі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зокрема, обов'язок продавця передати товар покупцю вважається виконаним з моменту передання товару в розпорядження покупця, якщо товар повинен бути переданий покупцю за місцезнаходження товару. Тобто, право власності у покупця майна (товару) виникає з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, згідно договору вартість доставки включена в ціну товару.

Таким чином, якщо умовами договору купівлі - продажу товару передбачена його доставка покупцю і покупець окремо не оплачує послуги перевезення, то в даному випадку ТТН не оформлюються, оскільки до моменту розвантаження товару продавець перевозить власний вантаж. При цьому не важливо, здійснюється перевезення власним або орендованим автомобільним транспортом.

Вищевикладене також підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207, згідно якому водію юридичної особи або ФО-П, який здійснює вантажні перевезення для власних потреб, не обов'язково мати ТТН.В даному випадку водій повинен мати в наявності видаткову накладну або інший аналогічний документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд доходить до висновку, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Реальність здійснення господарських операцій між позивачем і контрагентом підтверджується також фактом подальшого використання придбаного позивачем товару у власній господарській діяльності.

Таким чином, надаючи оцінку всім наявним в матеріалах справи договорам, податковим накладним, накладним, платіжним дорученням та іншим первинним документам, якими позивач доводе перед судом реальність здійснення господарської операції, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем включено до складу податкового кредиту суми з придбання товару у ТОВ фірми "Сат Імпекс" за відповідний період.

На час укладання та виконання зазначеного вище договору контрагент позивача, а саме ТОВ фірми "Сат Імпекс" зареєстрований як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами .

Водночас, слід зазначити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, суд звертає увагу, що Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дії або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Висновок про те, що платник не несе відповідальності за порушення, допущені його контрагентом узгоджується з практикою Європейського Суду (Рішення Європейського Суду від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03), відповідно до п. 714 якого, визначено, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Розподіл удових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 11, 70,71,83,94. 160-163, 167, 186 , 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Фаворит" до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області від 27.10.2011 р. № .

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2016 року.

Суддя О.М. Тітов