Справа № 357/4467/16-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4467/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він належить до числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи від захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на момент аварії він працював шофером на автобазі тресту «Київводбуд», приймав участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження м. Чорнобиль у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, куди був відряджений в період з 01-06 вересня 1986 року. Згідно норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він належить до числа інвалідів війни, для реалізації свого права у листопаді 2015 року звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу та видачі посвідчення інваліда війни, надав необхідні документи, але листом від 01.12.2015 року відповідач фактично відмовив йому у задоволенні заяви. А тому позивач просив суд визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови йому у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни; зобовязати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надіслано заперечення відповідача на позов з клопотанням щодо розгляду даної справи без участі представника управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року у м. Чорнобиль, що стверджується відповідним посвідченням загальнодержавного зразка серії А № 125418с та вкладкою до нього № 661579с від 18.01.2012 року, позивач є інвалідом другої групи довічно внаслідок захворювань, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИО-1 № 0396628 від 08.11.2011 року.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст.7 цього Закону, до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до пункту 9 частини другої ст.7 Закону до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМ України від 12.05.1994 року № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни, згідно статті 7 Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Як вбачається матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 01.12.2015 року за № 9485 відповідач фактично відмовив позивачу у задоволенні заяви посилаючись на те, що згідно листа Мінпраці та соціальної політики України від 25.05.2009 року № 634/0/15-09/014 для встановлення статусу інваліда війни необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань Цивільної оборони. Цей документ має містити дані про залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу ЦО та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а позивачем такі документи не надано.

Безпосередня участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується довідкою від 10.10.2000 року за № 73, яку видано ВАТ «Бориспільська автобаза» про те, що ОСОБА_2 був відряджений у м. Чорнобиль з 01.09.1986 р. по 06.09.1986 року, за місцем основної роботи автобаза «Київводбуд» по відомості від 20.10.1986 року б/н нараховано 229 крб.80 коп.

У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і РМ СРСР № 1111 1976 року, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), розпорядження начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області голови Київської обласної ради народних депутатів за 1986 рік /від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16 та ін../, цивільна оборона та її формування створювались за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

Однозначність вимог цих розпорядчих документів дає підстави вважати доведеним факт зарахування та перебування позивача ОСОБА_2 у складі формування цивільної оборони на момент аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки згідно копії трудової книжки позивача, він працював в цей час шофером Бориспільської автобази тресту «Київводбуд».

31.08.2015 року Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації видано позивачу довідку за № 01.01-09/1194/2 на підставі аналізу вказаних вище документів, в цій довідці вказано також на те, що формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи та її наслідків залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, суд вважає, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства, суд не може погодитися із позицією управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови позивачу у підтвердженні статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видачі посвідчення інваліда війни, та вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підтверджуються допустимими доказами у справі.

Тому, за наявності документів, підтверджуючих право позивача на отримання статусу інваліда війни, дії відповідача щодо відмови надати такий статус і видати на ім'я позивача відповідне посвідчення, суд вважає протиправними.

Крім того, суд зазначає, що такого ж висновку з даного приводу дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 20.07.2011 р. по справі № К-36579/10.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави як інвалід другої групи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою КМ України від 12.05.1994 року № 302, ст.ст. 2,17,18,70,71,94, 159-163, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3