Справа № 2а- 766/2010
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
справа №2а- 766/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Озеров В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, перерахунок пенсії та виплати недоплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Старобільському районі Луганської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі неправомірними, зобовязання управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі проведення перерахунку пенсії. В позовній заяві посилається на те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, пропрацював в колгоспі «Шлях Леніна», КСП «Шлях Леніна» на різних роботах в галузі тваринництва, має трудовий стаж 42 роки 7 місяців. В період його роботи в даному колгоспі діяв Дагестанський метод оплати праці з застосуванням авансування з кінцевого розрахунку за отриману продукцію згідно постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 17.09.1986 року №1115. Згідно цієї системи праці протягом 10 місяців їм платили аванс, і лише 2-3 місяцях виплачувалась зарплата. На пенсію він пішов за віком з 23.10.1997 року. Для нарахування пенсії він писав заяву з проханням, щоб для розрахунку пенсії йому взяли зарплату з 01.10.1995 року по 20.09.1997 рік, тобто за два попередніх роки. Так як в ці роки була мала зарплата, позивач в 2000 році звернувся до УПФ і поміняв довідку по зарплаті для начислення пенсії з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року по річним сумам зарплати. З 1 січня 2004 року була прийнята нова пенсійна реформа, згідно якої пенсію нараховують в помісячному обчисленні із застосуванням коефіцієнту обмеження 5,6. Позивач звернувся в УПФ до свого інспектора по нарахуванню пенсії, щоб перерахувати пенсію, на що йому відповіли, що всі нарахування за продукцію будуть обмежені на 5,6 і пенсія буде набагато менша. А коли вийшла Постанова КМУ № 306 від 20 квітня 2005 року, де передбачено визначення заробітної плати для обчислення пенсії там, де застосовувалось авансування. Згідно цієї системи, зарплата за рік (аванс+натуроплата) повинна ділитися на 12 місяців і таким чином визначається коефіцієнт для нарахування пенсії на кожен рік. Також в УПФ позивачу відповіли, що ця постанова на колгоспників не поширюється. Але, згідно розрахунку своєї пенсії, згідно Постанови № 306, вияснилось, що у позивача пенсія більша. Кожний місяць йому не до нараховують пенсію 0,49 його коефіцієнта по зарплаті. У звязку з чим просив суд поновити йому пропущений строк для звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів з 14.01.2007 року; постановити рішення, яким визнати дії посадових осіб УПФУ в Старобільському районі неправомірними; зобовязати посадових осіб УПФУ провести перерахунок його пенсії по зарплаті за кожний рік з 1989 року по 1993 рік, де зарплату (аванс + натуроплата) кожного року розділити на 12 місяців згідно Постанови КМУ №306 від 20.04.2005 року, зобовязати посадових осіб УПФУ в Старобільському районі порахунок його пенсії провести з 14.01.2007 року та виплатити йому недоплачену пенсію.

До початку судового розгляду від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. 5 березня 2010 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію за віком. Вказані обставини підтверджуються підтверджується наявними у справі доказами (а.с.4-5) і не заперечуються відповідачем (а.с.25).

Позивачу відмовлено в перерахуванні пенсії у звязку з тим, що середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії визначена відповідно до ст.ст.25. 27, 40, 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць» на підставі довідки про заробітну плату за кожен рік роботи без зазначення будь-яких додаткових нарахувань та доплат за результатами виконаної роботи за рік.

Проте суд не може погодитися з цим у звязку з наступним:

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, - » особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 55 років та наявності страхового стажу не менше пяти років.

Позивач має загальний стаж 42 роки 07 місяців 22 дні згідно даних, які містяться у запереченні УПФ від 01.03.2010 року на позов ОСОБА_1 з посиланням на пенсійну справу.

З архівного витягу Старобільської райдержадміністрації № С-792-А від 28.04.2009 року вбачається, що в архівних документах колгоспу «Шлях Леніна» є протокол № 15 засідання правління колгоспу від 27.12.1989 року, де слухалось питання «Про хід підготовки господарства до переводу у 1990 році на нову організацію труда і оплати». Голова колгоспу ОСОБА_2 доповів, що є рішення району перевести їх господарство на нову систему оплати праці. У 1990 році є протокол № 2 засідання правління колгоспу від 06.02.1990 року, де слухалось питання «Про перехід на новий вид оплати праці згідно до Постанови № 1115 орендних підрозділів у рослинництві та колективних підрозділів животноводства», та вирішили: розрахунок по переходу на нові умови труда і оплати згідно до Постанови ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР та ВЦ СПС від 17.09.1986 року № 1115 затвердити.

З копії довідки директора СТОВ «Боровчанка», яке є правонаступником документів колгоспу, а потім КСП«Шлях Леніна» на імя начальника УПФ від 02.03.2004 року, вбачається, що у КСП «Шлях Леніна» на протязі 1990-1994 років була застосована система оплати праці за Дагестанським методом: нарахування заробітної плати проводилося, а наприкінці року робився перерахунок за виходом продукції за кінцевим результатом за рік.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦСПС № 1115 від 17.09.1986 року « О совершенствовании организации заработной платы и введении новых тарифных ставок и должностных окладов работников производственных отраслей народного хозяйства» були затверджені основні принципи вдосконалення організації оплати праці, в тому числі установлення заробітної плати за кінцевим результатом роботи, раціонального використання фондів заробітної плати, матеріальне стимулювання кожному

працівнику за результатом праці. Затверджені нові умови оплати праці робітників, в тому числі і працівників сільського господарства.

Стаття 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року № 1543-ХІІ передбачає, що Закони Української PCP та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української PCP, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Тому вищевказана Постанова ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦСПС № 1115 від 17.09.1986 року має нормативне значення для громадян України при нарахуванні заробітної плати.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , - до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії членам колгоспів включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначений порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

А стаття 41 цього Закону передбачає, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованої особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до архівної довідки № 2310, виданої 15.12.2009 року Трудовим архівом Старобільської РДА, в документах нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Шлях Леніна» Старобільського району є відомості про заробітну плату та кількість

відпрацьованих днів ОСОБА_1 за 1989 -1993 роки посада не вказана.

Суд вважає, що, оскільки за 1989-1993 роки року позивачу була сплачена заробітна плата за підсумком праці за рік, то заробітна плата за кожен з вказаних років підлягає розділу на 12 місяців (за рік). Такий розрахунок передбачений п. 8 «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 р. № 306, яким передбачено, що заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Пунктом 9 цієї Постанови передбачено, що перерахунок пенсії у звязку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, здійснюється на підставі заяви та необхідних документів у строк, визначений статтею 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, частиною 4 якої передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до УПФ про перерахунок пенсії 14.01.2010 року, та надав архівну довідку від 15.12.2009 року (а.с.9), а тому і перерахунок пенсії йому повинно бути зроблений тільки з 14.01.2010 року відповідно до ч.4 ст. 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє частково і визнає дії посадових осіб УПФ щодо відмови йому в перерахунку пенсії з 14.01.2010 року неправомірними; зобовязати УПФ провести перерахунок її пенсії з урахуванням коефіцієнта по заробітній платі за кожний рік з 1989 року по 1993 рік, розділити річну заробітну плату кожного року на 12 місяців; зобовязати УПФ зробити перерахунок пенсії з 14.01.2010 року та виплатити йому недоплачену пенсію з урахуванням виплаченої.

Суд вважає, що прохання позивача про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав шляхом розгляду справи по суті заявлених вимог не підлягає задоволенню, оскільки він не надав суду доказів про те, що він раніш звертався з заявою до УПФ про перерахунок пенсії.

В задоволенні інших вимог суд відмовляє за необгрунтованістю.

На підставі наведеного і ст.ст. 19, 46, 92 Конституції України, ст.ст.40, 41, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць», Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦСПС № 1115 від 17.09.1986 року « О совершенствовании организации заработной платы и введении новых тарифных ставок и должностных окладов работников производственных отраслей народного хозяйства», керуючись ст.ст. 2,4,5, 9-12, 112,158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі про перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з 14.01.2010 року неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонд) України в Старобільському районі провести перерахунок ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнта по заробітній платі за період 1989-1993 роки і розділити щорічну заробітну плату на 12 місяців.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 14.01.2010 року та виплатити йому недоплачену пенсію з урахуванням раніш сплаченої.

В іншій частині позовних вимог позову ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. З ст. 186 КАС України.

Постанову складено та підписано 7 квітня 2010 року.

Суддя В.О. Озеров