Справа № 802/726/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 травня 2016 р. Справа № 802/726/16-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень, визнання фактів порушення права на доступ до суду, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась у суд з адміністративним позовом до судді Вінницького міського суду ОСОБА_2, в якому просить:

- визнати протиправною дію відповідачки щодо покладення на позивачку відповідно до листа Вінницького міського суду від 10.05.2016 року вих. № 127/23237/14-а протиправних обов'язків шляхом письмового припису про те, що для підтвердження повноважень адвоката, призначеного Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги у справі № 127/23237/14-а про захист порушеного права на приватне життя в частині недоторканості житла, позивачці як дитині-інваліду належить вчинити, зокрема підписати (укласти) договір із Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги, а також визначити повноваження особи, яка представлятиме в суді інтереси позивачки;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) посадової особи Вінницького міського суду ОСОБА_2 як суб'єкта владних повноважень, зокрема вказувати, що для підтвердження повноважень адвоката, призначеного Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги, позивачці як дитині-інваліду належить підписати договір із центром та визначити повноваження особи, яка представлятиме її інтереси;

- визнати факт порушення відповідачкою ОСОБА_2 прав позивачки на доступ до суду в частині права на безоплатну (публічну) правову допомогу та дискримінації ОСОБА_1 за ознакою інвалідності в цьому її праві;

- визнати факт порушення відповідачкою ОСОБА_2 прав позивачки на доступ до суду в частині права на безоплатну (публічну) правову допомогу та дискримінації ОСОБА_1 за ознакою віку в цьому її праві;

- визнати факт порушення відповідачкою ОСОБА_2 прав позивачки на доступ до суду, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною законодавства України з 24.07.1997 року, в частині права на безоплатну (публічну) правову допомогу та подвійну дискримінацію її в цьому праві - за ознакою інвалідності та віку, тобто в сукупності зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;

- зобов'язати відповідачку негайно письмово відкликати лист від 10.05.2016 року № 127/23237/14-а, адресований на ім'я позивачки;

- зобов'язати посадову особу Вінницького міського суду ОСОБА_2 утриматись від вказування в будь-якій формі, що для підтвердження повноважень адвоката, призначеного Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_1 як дитині-інваліду належить підписати (укласти) договір з Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги;

- зобов'язати ОСОБА_2 утриматись від вказування в будь-якій формі, що для підтвердження повноважень адвоката, призначеного Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги, позивачці як дитині-інваліду належить визначити повноваження особи, яка представлятиме її інтереси;

- стягнути з відповідачки на користь позивачки моральну шкоду, завдану оскаржуваним порушенням її прав, у розмірі десяти мінімальних заробітних плат станом на день ухвалення судом рішення, що станом на день подання такого позову складає 14 500 грн.

Ознайомившись з вищевказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 належить відмовити з таких мотивів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною 2 цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) в силу вимог пункту 1 статті 3 КАС України є публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, частиною 1 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом (абз. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Як вбачається з положень статті 125 Конституції України, в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії (бездіяльність) суддів, вчинені при розгляді конкретної справи, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у відповідному процесуальному законодавстві України.

При цьому законність процесуальних дій та рішень суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Таким чином, дії судді (суду), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, та оскаржуються в порядку, визначеному процесуальними законами.

Отже, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Аналогічна правова позиція узгоджується із постановами Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" та № 6 від 12.06.2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", а також постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" (пункт 22).

Крім того, у листі за № 20-1448_0_8_13 від 26.06.2013 року, адресованому головам апеляційних адміністративних судів України, Верховний Суд України за результатами проведеного аналізу судової практики просить звернути увагу місцевих судів на правильність практики тих судів, які відмовляють у відкритті провадження у справах за позовами до суддів у зв'язку із здійсненням ними правосуддя.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1, предметом оскарження за відповідним адміністративним позовом є дії судді Вінницького міського суду ОСОБА_2, вчинені в межах судового розгляду справи № 127/23237/14-а.

Відтак заявлений ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки за своїм змістом та суттю стосується правомірності здійснення правосуддя суддею Вінницького міського суду ОСОБА_2, яка у таких правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції щодо позивача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. 2, 3, 17, 107, 109, 165, 186, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень, визнання фактів порушення права на доступ до суду, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сало Павло Ігорович