Справа № 808/706/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/706/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року , о 16:20 годині,

Справа № 808/706/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН»

до Запорізької митниці ДФС

ВСТАНОВИВ:

Позивач не згоден з прийнятим рішенням, оскільки товариством надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, що відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними, оскільки виявлені розбіжності не стосувалися розрахунку митної вартості. Додатково витребувані документи позивач надав, й вони мали всі необхідні дані та повністю пояснювали виявлені розбіжності. Між тим, митницею не було зазначено, які саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, але було прийнято оскаржувані рішення й картку відмови.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає й просить відмовити у позові, зазначивши в запереченнях, що під час розгляду додатково наданих декларантом документів встановлено, що надані документи спрямовані на спростування та пояснення виявлених розбіжностей, проте не містять інформації, що підтверджує числові значення складових митної вартості. Декларантом не подано в повному обсязі документи, що підтверджують митну вартість, також декларант відмовився надавати додаткові документи, що підтверджують митну вартість. Просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що між ТОВ «КЛІОН» (покупець) та Пелагос П/Ф, Фарерські острови (продавець), укладено контракт №230F/2015P від 14.07.2015, відповідно до умов якого продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти у власність свіжоморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти. (а.с.14-22). Згідно з інвойсом постачальника №SDA140377.2 від 07.08.2015, товар (морожений оселедець) постачався за ціною 1,04 дол. США за кг, на умовах FCA Клайпеда, Литва (а.с.22).

У зв’язку з цим митниця витребувала у декларанта додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації, каталоги виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта (а.с.41).

31.08.2015 позивачем подано до митниці додаткові документи - експертний висновок №ОИ-396 від 10.08.2015 Запорізької ТПП; листи постачальника від 28.08.2015 з даними бухгалтерського обліку й від 10.08.2015 - про відправника; лист експедитора від 28.08.2015 про форму експортних декларацій (а.с.42-48).

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що: 1) висновок №ОИ-396 від 10.08.2015 містить інформацію щодо товару «оселедець цілий морожений 380+, 400+гр» за період з липня 2015 року по серпень 2015 року (мін. 0,97 дол. США та макс. 1,09 дол. США), яка була встановлена на підставі вивчення ціни на міжнародному ринку морепродуктів. Але не зазначено точний період (включно з серпнем чи ні), за який аналізувалася ціна товару, та не зазначено дату виробництва, яка впливає на ціну товару. Наприклад, в таблиці під №14 чітко зазначено дату виробництва товару, але в гр. 8 в описі товару, що декларується, відсутня така інформація; 2) витяг щодо співвідношення курсу євро до інших валют уточнює відомості щодо порядку перерахунку вартості, виражену в євро, в долари США, але не містить додаткових відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості; 3) лист продавця від 28.08.2015 містить інформацію, яка роз’яснює відомості, зазначені в документах, поданих до митного оформлення, але не містить додаткових відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Тобто, в наданому листі надається інформація, яка пояснює поставку товару по інвойсу №SDA140377.2 від 07.08.2015; 4) лист продавця від 10.08.2015 містить інформацію, яка роз’яснює відомості щодо відправника, але не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості товару, так як не містить інформації щодо складових митної вартості; 5) лист відправника від 25.08.2015 містить інформацію, що розтлумачує порядок заповнення граф митної декларації країни відправлення, але не містить інформації щодо підтвердження числових значень митної вартості (а.с.49).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваним рішенню про коригування митної вартості товарів та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а згідно з ч. 1 ст. 51 МК, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ст. 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МК, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.ч. 3, 6 ст. 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд зазначає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів. Серед зазначеного переліку документів відсутній такий документ, як експортна декларація країни відправлення, висновок ТПП, лист постачальника чи експедитора.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що на виконання вимог контролюючого органу та на усунення розбіжностей, які були виявлені митним органом, декларантом надані необхідні документи та пояснення. Так, в листі від 28.08.2015 компанія Pelagos P/F надала роз’яснення щодо поставки товару згідно з інвойсом №SDA140377.2 від 07.08.2015 (а.с. 43).

Листом від 10.08.2015 компанія Pelagos P/F повідомила, що відправником товару за їх дорученням по інвойсу №SDA140377.2 від 07.08.2015 є компанія «GREEN TRANSPORT» (а.с.44).

Листом б/н від 28.08.2015 експедитор («GREEN TRANSPORT») повідомив, що UAB «GREEN TRANSPORT» в м. Клайпеда, Литва, надає експедиційні послуги Pelagos P/F в відношенні товарів, що йдуть транзитом через Литву чи знаходяться на зберіганні на митному складі в м. Клайпеда. Товаросупровідні документи складаються від імені UAB «GREEN TRANSPORT» як особи, що фактично здійснила відвантаження товару. В пункті 1 CMR «відправник» зазначаються дані експедитора у зв’язку із відсутністю у власника товару представництва в Литві. Найменування товару в експортній декларації зазначено у відповідності до ветеринарного сертифікату. Крім того, в експортній декларації є посилання на інвойс, що дає змогу ідентифікувати товар. Вартість продукції зазначена в євро в перерахунку по офіційному курсу на день оформлення документа у відповідності до вимог законодавства Євросоюзу. Роздруківка з офіційного сайту литовської митниці щодо курсу додається (а.с. 45-48).

Щодо розбіжності, виявленої митницею в експертному висновку ЗТПП №ОИ-446 від 31.08.2015, суд наголошує, що серед переліку документів, що підтверджують митну вартість, визначеному в ч. 2 ст. 53 МК, відсутній такий документ, як висновок ТПП, а отже наявність в ньому інформації, що не підтверджує складові митної вартості товару (наприклад не- ідентичність розмірів поставки та виду пакування) не надає митниці право коригувати заявлену декларантом митну вартість товару, визначену згідно з ціною договору за основним методом, за наявною у митного органу інформацією. Також суд вважає за необхідне зазначити про наявність в такому висновку ЗТПП цінового діапазону на товар, що свідчить про добросовісність та відверту ділову мету декларанта, оскільки він не приховував від митниці реальної інформації про ціну на товар. Водночас, згідно з цим висновком, ціна на товар може бути й меншою від задекларованої.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач правомірно та обґрунтовано застосував основний метод визначення митної вартості в поданій ним декларації, також позивач з самого початку митного оформлення подав усі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК, та додатково надано документи, якими встановлені розбіжності були усунені.

Суд зазначає, що митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару та в документах, надання яких не є обов’язковим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 53 МК.

Таким чином, жодної розбіжності, що стосується числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом чи в документах, надання яких є обов’язковим та передбачено ч. 2 ст. 53 МК, виявлено не було. Виявлені розбіжності декларантом були усунені, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 2756 гривень (платіжне доручення №1010 від 04.02.2016 (а.с.8).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС судові витрати у розмірі 2756 (двох тисяч семисот п’ятдесяти шести) гривень.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш