Справа № 804/14266/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 р. Справа № 804/14266/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2657-25 від 10.07.2015 року про сплату суми грошового податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 9061,86 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що податкова вимога Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 2657-25 від 10.07.2015 року є незаконною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства, оскільки відповідачем всупереч вимогам законодавства було віднесено до загального річного оподаткованого доходу платника податку суму заборгованості позивача перед АТ «Райфайзен Банк Аваль» за пенею у розмірі 60412,41 грн. за кредитним договором №014/3172/141475/73 від 07.12.2007 року. За зазначеним кредитним договором банком було анульовано (прощено) заборгованість за пенею у розмірі 60412,41 грн., про що 27 червня 2014 року банк письмово повідомив позичальника, наразі заборгованість позивача перед банком відсутня. Зазначена сума була включена відповідачем до об'єкту оподаткування 2014 року та відповідно нараховано податок (15%) на доходи фізичних осіб, що склав 9061,86 грн., про що позивачу виставлено податкову вимогу №2657-25 від 10.07.2015 року. З такою сумою податкового боргу позивач не погоджується у зв'язку з тим, що по-перше: сума грошового зобов'язання є неузгодженою, по-друге: позивач не вважає суму заборгованості за пенею доходом або податковим благом, який може бути включено до оподатковуваного доходу платника податку, оскільки пеня не містить визначальних ознак доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення. В обґрунтування своєї позиції по справі зазначив, що ОСОБА_2 в порушення норм Податкового кодексу України своєчасно не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9064,86 грн., що підлягає до сплати за результатами річного декларування за 2014 рік, у зв'язку з чим у позивача утворився податковий борг в сумі 9064,86 грн. Позивач мав сплатити податкове зобов'язання до 11.05.2015 року. Проте вказана сума залишається несплаченою.

В результаті зазначеного, 10.07.2015 року Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було сформовано податкову вимогу №2657-25 на загальну суму боргу 9064,86 грн, яка направлена на адресу відповідача поштовим відправленням.

Податкова вимога Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №2657-25 від 10.07.2015 року повністю відповідає вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції. Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області додержані всі вимоги правових норм, які регулюють порядок її прийняття, вимога узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнята відповідно до обставин, що склалися, отже, підстави для визнання її незаконною та скасувати відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає необхідним у задоволенні даного позову відмовити з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що в 2014 році ОСОБА_2 отримав дохід як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості в сумі 60412,41 грн. за кредитним договором №014/3172/141475/73 від 07.12.2007 року та був повідомлений кредитором АТ «Райфайзен Банк Аваль» про анулювання боргу і обов'язок сплатити податок з такого виду доходів, попередньо відобразивши його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Згідно з абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Отже, внаслідок прощення (анулювання) боргу за рішенням кредитора у позивача виник податковий обов'язок щодо декларування цього доходу та сплати з нього відповідних сум податку на доходи фізичних осіб.

Так, 08.06.2015 року позивачем до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, у якій самостійно відображено суму грошових зобов'язань з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 9061,86 грн.

ОСОБА_2 є платником податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування.

Як вбачається із змісту п.57.1 ст.57 ПКУ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Однак, в порушення вимог даної норми Кодексу позивачем не сплачене у встановлений строк самостійно задеклароване податкове зобов'язання, внаслідок чого за ним рахується податковий борг на вказану суму.

Податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 10.07.2015 року фізичній особі ОСОБА_2 було сформовано та направлено податкову вимогу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №2657-25 від 10.07.2015 року на суму 9064,86 грн.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПКУ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відтак доводи позивача про те, що сума податкового боргу є неузгодженою є безпідставними, а доводи про відсутність обов'язку позивача сплачувати заборгованість є необґрунтованими і не відповідають приписам податкового законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З вищевказаного слідує, що Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області доведено ті обставини, на яких ґрунтуються її заперечення, а доводи позивача спростовані.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський