Справа № 826/604/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 травня 2016 року №826/604/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М., за виконавчим провадженням від 27.10.2015 ВП №48268370.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою безпідставно закінчене виконавче провадження, оскільки правові підстави для цього, за твердженням позивача, у відділу були відсутні.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав, як і витребуваних судом копій матеріалів виконавчого провадження, у межах якого винесено оскаржувану постанову, з огляду на що розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.12.2013 №617/13/7/26-15/1212/03, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «Кузня А» накладено штраф у сумі 54 810,00 грн.

За твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи, інспекція звернулась до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови від 12.12.2013 №617/3/7/26-15/1212/03.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М. про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2015 (ВП №48268370), відкрито виконавче провадження з виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №617/13/7/26-15/1212/03, виданої 26.12.2013, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Кузня А» боргу в сумі 54 810,00 грн.

Надалі, у вказаному виконавчому провадженні постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М. про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2015, постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №617/13/7/26-15/1212/03, виданої 26.12.2013, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Кузня А» борг у сумі 54 810,00 грн.

Вважаючи вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

У свою чергу, питання, пов'язані з регулюванням закінчення виконавчого провадження, врегульовані положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до частини першої якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, остання мотивована тим, що постановою суду від 04.02.2014 у справі №826/20734/13-а скасовано рішення, яке підлягало виконанню, з огляду на що та керуючись пунктом 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження №48268370 постановлено закінчити.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2014 у справі №826/20734/13-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кузня А» до Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправними та скасування припису та постанов визнано протиправними та скасовано постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №616/13/7/26-17/1212/03 «про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 12 грудня 2013 року та №617/13/7/26-15/1212/03 «про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 12 грудня 2013 року.

Водночас, постановою Вищого адміністративного суду України від 24.06.2015 у справі №826/20734/13-а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 скасовано в частині визнання протиправною та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.12.2013 №617/13/7/26-17/1212/03, прийнято в цій частини нове рішення про відмову у позові. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 залишено без змін.

З огляду на викладене вбачається, що за результатами розгляду адміністративної справи №826/20734/13-а постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.12.2013 №617/13/7/26-17/1212/03 не скасована, відтак, є чинною.

При цьому, суд звертає увагу, що зазначення в оскаржуваній постанові реквізитів виконавчого документу - постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №617/13/7/26-17/1212/03 - як такої, що видана 26.12.2013, замість дати 12.12.2013, скасування якої і було предметом розгляду в адміністративній справі №826/20734/13-а, не перешкоджає її ідентифікації як постанови від 12.12.2013 №617/13/7/26-17/1212/03, враховуючи зміст виконавчого документу та сторін, зазначених в оскаржуваній постанові та безпосередньо у постанові від 12.12.2013 №617/13/7/26-17/1212/03, яка наявна у матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи наведені у постанові про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2015 підстави для закінчення виконавчого провадження №48268370, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, суд дійшов до висновку про протиправність останньої та, як наслідок, її скасування.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2015 ВП №48268370.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.