Справа № 818/301/16
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Справа №818/301/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/301/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту позивач, ОСОБА_3А.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області (далі відповідач, ДЕІ в Сумській області), в якому згідно позовних вимог, просить скасувати наказ ДЕІ в Сумській області №43-о від 29.02.2016 про його звільнення з посади головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області ДЕІ у Сумській області, поновити на цій посаді, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4217,26 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що його було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників згідно п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, так як він мав переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, рівень освіти відповідає кваліфікаційним вимогам, передбачених посадовою інструкцією, він має вищу освіту, успішно виконував покладені на нього обов'язки, претензій до виконуваної ним роботи зі сторони керівництва не було. В порушення трудового законодавства відповідач залишив на посадах осіб, які не відповідають кваліфікаційним вимогам, оскільки не мають відповідної освіти, стаж роботи на посаді набагато менший чим у позивача, який працює з 2002 році в ДЕІ в Сумській області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.28-30).

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ДЕІ в Сумській області №205-0 від 28.12.2015 було введено в дію структуру та новий штатний розпис на 2015 рік, відповідно до якої гранична чисельність працівників зменшилася та становила 80 чоловік (а.с.37). Даний наказ було прийнято на підставі наказу Державної екологічної інспекції України №121 від 16.11.2015 «Про затвердження граничної чисельності територіальних органів Держекоінспекції України» (а.с.36).

Відповідно до структури ДЕІ в Сумській області, затвердженої 21.12.2015 чисельність інспекторів у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області склала 33 особи (а.с.35), а до затвердження даної структури складало 50 осіб станом на 21.11.2012 (а.с.34), тобто зменшилася на 17 осіб.

Згідно зі статтею 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Позивача про заплановане скорочення штатної чисельності було попереджено під підпис 30.12.2015, що підтверджується наказом №206-о від 29.12.2015 (а.с.37-38).

29.02.2016 ОСОБА_3 у звязку із скороченням штатів та неможливістю переведення на іншу роботу було звільнено, що підтверджується копією наказу ДЕІ в Сумській області №43-о від 29.02.2016 (а.с.13).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, приймаючи рішення про звільнення особи з публічної служби, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти відповідно до правил ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 40 та ст. 42 Кодексу законів про працю України допускається звільнення працівника у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці лише при неможливості переведення робітника з його згоди на іншу роботу, і за відсутності у звільненого переважного права перед іншими працівниками на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказана вище норма передбачає два вихідних критерії, виходячи з яких роботодавець приймає рішення який з працівників має переважне право на залишення на роботі: по-перше, кваліфікація; по-друге, продуктивність праці.

Внутрішніми актом відповідача, а саме Посадовою інструкцією головного спеціалісті відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області, затвердженою начальником ДЕІ в Сумській області, визначено кваліфікаційні вимоги до особи, яка працює на цій посаді, зокрема п. 6 визначено, що кваліфікаційні вимоги вища освіта за кваліфікаційно-освітнім рівнем спеціаліст, магістр та стажем роботи за фахом на державній службі не менше одного року, або стажем роботи в інших сферах управління не менше 3-х років (а.с.72-74).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» вища освіта сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. Цією ж статтею визначено поняття «вищий навчальний заклад» - вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей. При цьому, кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

Статтею 5 Закону України «Про вищу освіту» визначено рівні та ступені вищої освіти. Так, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідає шостому кваліфікаційному рівню Національної рамки кваліфікацій і передбачає здобуття особою теоретичних знань та практичних умінь і навичок, достатніх для успішного виконання професійних обов'язків за обраною спеціальністю. Другий (магістерський) рівень вищої освіти відповідає сьомому кваліфікаційному рівню Національної рамки кваліфікацій і передбачає здобуття особою поглиблених теоретичних та/або практичних знань, умінь, навичок за обраною спеціальністю (чи спеціалізацією), загальних засад методології наукової та/або професійної діяльності, інших компетентностей, достатніх для ефективного виконання завдань інноваційного характеру відповідного рівня професійної діяльності.

Магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується вищим навчальним закладом (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90 - 120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов'язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків.

Відповідно до пункту 32 розділу 2 Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 1998 р. N 65 «Про затвердження Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту)» (далі - Положення), освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста забезпечує одночасне здобуття повної вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації спеціаліста на базі відповідної освітньо-професійної програми підготовки бакалавра. Зазначена освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста складається із спеціальних дисциплін, у тому числі соціально-економічних, та різних видів практичної підготовки. освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста реалізується вищими навчальними закладами III та IV рівнів акредитації. Відповідно до п. 36 магістр - це освітньо-кваліфікаційний рівень фахівця, який на основі кваліфікації бакалавра або спеціаліста здобув поглиблені спеціальні уміння та знання інноваційного характеру, має певний досвід їх застосування та продукування нових знань для вирішення проблемних професійних завдань у певній галузі народного господарств. Вищий навчальний заклад реалізує освітньо-професійні програми підготовки магістрів за спеціальностями IV рівня акредитації. Особи, які успішно пройшли державну атестацію, отримують документи встановленого зразка про здобуття повної вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації магістра

Враховуючи викладене вище, відповідно до норм Закону України «Про освіту» та Положення, виходячи із структури вищої освіти, здобуття повної вищої освіти передбачає освітньо-кваліфікаційний рівень "спеціаліст" чи "магістр" (повна вища освіта), який забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації.

На вимогу суду представником ДЕІ в Сумській області надана інформаційна таблиця щодо рівня освіти та стажу роботи працівників, які залишилися працювати у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області після звільнення позивача із посади, і яким надано переважне право на залишенні на посаді (а.с.64-66).

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4, працює на посаді з 17.04.2013, має освіту педагогічне бакалавр (навчається). Так, відповідно до довідки від 22.04.2013 за №679 (а.с.76), ОСОБА_4 з 2013 року навчається за державним замовленням Глухівського національного педагогічного університету ім. О.Довженка, орієнтовний термін закінчення ОРК «бакалавр» - червень 2016р., в наявності лише диплом молодшого спеціаліста, виданого 01.03.2002 (а.с.59). ОСОБА_5, працює з 01.06.2007, має освіту педагогічну, бакалавр, що підтверджується диплом бакалавра, виданого 05.06.2013 (а.с.45). Проходження ОСОБА_6 курсової підготовки за професією «Оператор компютерного набору» у 2014р., не свідчить про наявність у неї повної вищої освіти.

При вирішенні питання про переважне право на залишенні на роботі не була врахована обставина, що на час попередження працівників про наступні структурні зміни та майбутнє вивільнення у звязку із скороченням посад, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яким була надана перевага на залишенні на посаді при скороченні штату, не підтверджується факт відповідності кваліфікаційним вимогам займаній посади - головного спеціалісту відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області. Доказів того, що зазначені особи мають вищу освіту за освітнім рівнем спеціаліст, магістр представником відповідача суду не надано.

Натомість, як зазначено вище, позивач ОСОБА_3 повністю відповідає кваліфікаційним вимогам посади головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, має вищу освіту за кваліфікацією - спеціаліст з екології харчових виробництв та продуктів, що підтверджується дипломом КВ №12004158, виданий 10.06.2000, має стаж роботи в ДЕІ у Сумській області з 14.11.2002, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача (а.с.6-9).

Враховуючи викладені вище обставини, рівень кваліфікації ОСОБА_3 у порівнянні з ОСОБА_4, ОСОБА_7, яким надано переважне право на залишенні на посаді, не є однаковий.

Як зазначено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів 21» не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. В даному випадку наявність вищої освіти за кваліфікаційно-освітнім рівнем спеціаліст, магістр є обовязковою кваліфікаційною умовою згідно п. 6.1. Посадової інструкції для роботи особи на посаді головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.

Судом не береться до уваги обставини щодо освіти працівників на час призначення на посади, оскільки предметом розгляду справи є правомірність дій відповідача при проведенні процедури звільнення позивача із займаної посади у лютому 2016 року, і відповідність, в тому числі і кваліфікаційним вимогам працівників на час звільнення, а не на час прийняття їх на посаду.

Слід також звернути увагу на те, що сімейний стан та інші обставини, дають переважне право для залишення на роботі, враховуються в тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці, що передбачено ч. 2 ст. 42 КЗпП України. В даному випадку позивач і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають не однакову кваліфікацію.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП у разі невідповідності займаній посаді з особою може бути розірваний трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій в частині звільнення ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста державного інспектора відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області при скороченні штату, як такого, що не має переважного права перед іншими працівниками, у даному випадку ОСОБА_4, ОСОБА_7 на залишення на роботі, не доведено дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» містить роз'яснення, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування наказу №43-о від 29.02.2016 про звільнення з посади ОСОБА_3, а також поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста державного інспектора відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як встановлено судом, з дня звільнення 29.02.2016 по день ухвалення рішення у справі тривалість вимушеного прогулу позивачки склала 41 робочий день.

Згідно довідки ДЕІ в Сумській області №855/10-17 від 30.03.2016 (а.с.19) розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 102,86 грн. Таким чином розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 4217,26 грн., тому саме така сума підлягає стягненню з ДЕІ в Сумській області на користь ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області від 29 лютого 2016 року № 43-о про звільнення з посади головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_3.

Поновити на посаді головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_3.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Сумській області на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4217,26 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 04.05.2016 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов