Справа № 159/667/16а,2а/159/19/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 р. Справа № 876/2300/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2016 року у справі №159/667/16-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі (далі ОСОБА_3), просив визнати протиправними дії ОСОБА_3 про відмову у проведенні йому перерахунку та виплати пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України №2377-IV від 20.01.2005р., що діяла станом на час призначення пенсії) за період з 01.07.2015р.; зобовязати ОСОБА_3 провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України №2377-IV від 20.01.2005р., що діяла станом на час призначення пенсії) виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати з 01.07.2015р. без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2016р. позов задоволено частково: визнано протиправними дії ОСОБА_3 про відмову у проведенні перерахунку та виплати пенсії у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України №1789 -Х11, що діяла станом 07.09.2005р.) та зобов'язано ОСОБА_3 провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України №1789- Х11, що діяла станом на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеного в довідці прокуратури Волинської області №18/296 від 14.12.2015 з 01.01.2016 року та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час з 01.01.2016 року; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2016р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що довідка Прокуратури Волинської області про розмір заробітної плати видана 14.12.2015р., тобто в момент, коли вже дія Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р., яким встановлено відповідні розміри заробітних плат прокурорів, зокрема керівника місцевої прокуратури і складає починаючи з 01.07.2015р. 15 мінімальних заробітних плат, а також передбачені законодавством премії, надбавки. При цьому, 29.03.2016р. отримано ще одну довідку Прокуратури Волинської області, в якій вказано, що його заробітна плата з 01.12.2015р. в середньому становить 21791,90грн. ОСОБА_4 від 14.12.2015р. містить відомості про отримувану заробітну плату у розмірі 15506,25грн. Вважає, що розмір пенсії повинен залежати від розміру заробітної плати, яка належить до отримання керівнику прокуратури відповідно до закону, виходячи з розміру встановленої мінімальної заробітної плати, а не керуючись довідками, які досить сильно різняться в сумі заробітної плати. У звязку з тим, що фактично позивачу виплачувалась заробітна плата в меншій сумі, ніж передбачено законом, ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду (справа №803/113/16) і постановою від 18.02.2016р. суд визнав законним та обґрунтованим належне право на отримання заробітної плати в розмірі, що встановлений законом. Тому, оскільки нормами закону чітко визначено розмір заробітної плати керівника прокуратури, що впливає на призначувану пенсію, обовязковість в наданні додаткових довідок (чи інших документів) не вимагається. Вважає, що фактично отримання чи не отримання працівником прокуратури належної йому заробітної плати, не є підставою для відмови у перерахунку пенсії.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, відповідач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача в судовому засіданні, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював в органах прокуратури з липня 1989 року по грудень 2015 року. 07.09.2005р. позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на різних посадах у прокуратурі Волинської області до 14 грудня 2015року.

14.12.2015р. позивача звільнено з посади прокурора Луцького району Волинської області у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» та п.1 ч.1 ст.40 Кодексу Законів про працю.

30.12.2015р. ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 із заявою про проведення перерахунку йому пенсії у відповідності до діючої на час призначення пенсії ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 процентів від суми місячного (чинного) заробітку на момент звільнення з органів прокуратури.

ОСОБА_3 №634/М-01 від 12.01.2016р. у задоволенні заяви позивача від 30.12.2015р. відмовлено, оскільки, як це зазначено в листі, пунктом 4, 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УШ, який набрав чинності 01.04.2015р. передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та інших законів. За вказаних підстав УПФУ у м. Ковелі та Ковельському районі не вбачає підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Вважаючи відмову ОСОБА_3 протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на час призначення позивачу пенсії та її нарахування умови і порядок пенсійного забезпечення прокурорів регулювались положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням цієї норми позивачу у 2005 році було призначено пенсію за вислугою років в розмірі 80 % середньомісячного заробітку. При призначені пенсії стаж роботи позивача становив 16 років, з яких 11 років на прокурорсько-слідчих посадах. В подальшому позивачу збільшено пенсію за вислугою років до 90% середньомісячного заробітку.

З 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668- VI, а з моменту вступу в законну силу Закону №76-VIII пенсія відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначалася в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

Проте враховуючи рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013р. (№ 21-348а13) та від 06.10.2015р. (№21-2432/15).

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини пятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2015 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Відповідно до вимог ч. 4 ст.86 Закону №1697-VII коригування виплат при призначенні пенсії проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч.13 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 20 ст.86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону №1697-VII Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Відповідно до положень Закону №1697-VII держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Проте, не прийняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на переконання колегії суддів не може бути підставою для відмови у такому перерахунку, що гарантований законом.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Колегія суддів звертає увагу, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV), норми якого є загальними щодо норм Закону №1697-VII.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35,частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Частиною 1 ст.44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з положеннями п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п.1.7 Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у звязку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно до абз.2 п.4.1 Порядку № 22-1, заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що необхідною умовою для перерахунку пенсії є заява про перерахунок пенсії та документи, подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу, тобто в розмірі 90% від заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015р. позивачем подано заяву в ОСОБА_3 щодо проведення перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників за період 01.07.2015р. згідно вимог чинного законодавства та виплатити різницю за вказаний період без довідки про зміну розміру місячного заробітку (а.с.6), яка дооформлена 18.01.2016р. у відповідності до зразка з подачею відповідних документів для проведення такого перерахунку (а.с.16-17), а саме подано довідку прокуратури Волинської області № 18/296 від 14.12.2015р., відповідно до якої, ОСОБА_2 працював в прокуратурі Волинської області на посаді прокурора Луцького району. Його заробітна плата станом на 14.12.2015р. складається з наступних складових: основний оклад 2 600,00 грн., класний чин - 135,00 гр., вислуга років 1094,00 грн., (інші виплати, які передбаченні чинним законодавством: з 04.07.2012р. по 30.11.2015р. - 384454,99 х 1,23 = 472879,64 грн.) всього: 15506,25 грн.

Таким чином, оскільки позивачем при поданні заяви про перерахунок пенсії 30.12.2016р. не подавалось жодних документів, а довідку прокуратури Волинської області №18/296 від 14.12.2015р. було подана 18.01.2016р. разом з заявою відповідного зразка про перерахунок пенсії, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що перерахунок пенсії слід проводити із заробітної плати яка зазначена у вказаній довідці.

Статтею 81 Закону №1697-VII, на яку покликається апелянт як на підставу здійснення перерахунку пенсії, не лише закріплено відповідний розмір заробітних плат прокурорів, але й у ч.9 встановлено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. №80-VIII визначено, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №763 «Про внесення змін до постанови КМ України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» встановлено, що видатки пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2015 рік для Генеральної прокуратури України.

Оскільки законодавчо встановлено, що перерахунок пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, ОСОБА_3, реалізуючи державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, а також здійснюючи контроль за додержанням вимог законодавства щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, не наділений повноваженнями щодо самостійного розрахунку розміру заробітної плати для проведення перерахунку пенсії.

Отже, покликання апелянта на те, що пенсія повинна вираховуватись із заробітної плати, яка підлягає виплаті за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р., яким встановлено відповідні розміри заробітних плат прокурорів, починаючи з 01.07.2015р. не заслуговує на увагу, оскільки при перерахунку пенсійних виплат органами Пенсійного фонду до уваги приймається офіційні документи роботодавця, в яких відображено фактично виплачена заробітна плата.

Дані обставини підтверджені ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016р. у справі за позовом позивача до Прокуратури Волинської області про здійснити перерахунок та виплатити йому заробітну плату у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, якою у задоволенні апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог відмовлено.

Щодо подачі позивачем ОСОБА_4 прокуратури Волинської області від 29.03.2016р. №18-174 вих., в якій вказана заробітна плата ОСОБА_2 з 01.12.2015р. в сумі 21791,90 грн. як на підставу обґрунтування апеляційної скарги то колегія суддів зауважує, що оскільки таку довідку видано після прийняття рішення про перерахунок пенсії та після розгляду справи судом першої інстанції, а тому вона не входить до предмету доказування у даному спорі.

Проте, оскільки заробітна плата ОСОБА_2 з 01.12.2015р., як це зазначено в ОСОБА_4 прокуратури Волинської області від 29.03.2016р. №18-174 вих. становить 21791,90 грн. та відрізняється від заробітної плати зазначеній у ОСОБА_4 прокуратури Волинської області №18/296 від 14.12.2015р. яка становить 15506,25 грн., то відповідно ОСОБА_4 прокуратури від 29.03.2016р. №18-174 вих. є підставою для проведення перерахунку пенсії позивача.

Слід зауважити, що положення п. 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не можуть бути підставою відмови у проведенні перерахунку пенсії, оскільки вказані зміни законодавства не містять вимогу щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, а стосуються лише призначення пенсій особам, які підпадають під його дію.

Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Згідно поданих заперечень на апеляційну скаргу позивача, ОСОБА_3 погодилось з рішенням суду першої інстанції щодо права позивача на перерахунок пенсії з 01.01.2016р.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що за наявності підстав для перерахунку пенсії, враховуючи, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, дійшов вірного висновку щодо зобов'язання відповідача перерахувати з 01.01.2016р. пенсію позивачу за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції, що діяла станом на 07.09.2005р.) в розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Волинської області №18/296 від 14.12.2015р. та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції вірно зазначено, що позовна вимога про перерахування пенсії без обмеження її максимального розміру, задоволенню не підлягає, оскільки така вимога є передчасною.

В свою чергу підстав для задоволення апеляційної скарги позивача суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки перерахунок пенсії проводиться на підставі поданої довідки про проведені виплати заробітної плати, яка не може самостійно визначатися ОСОБА_3, а довідка про заробітну плату, яка видана роботодавцем та яка не була подана до ОСОБА_3, не може бути підставою для вирішення спору, оскільки такої на момент виникнення спірних правовідносин не існувало.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2016 року у справі №159/667/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 18.05.2016р.