Справа № 814/559/16
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

27 квітня 2016 року Справа № 814/559/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання: Ткач Г.С.,

представника позивача: Молотков В.М.,

представника відповідача: Курбакова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_3, АДРЕСА_1
до відповідачаДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №612-17 від 09.06.2015 р., стягнення коштів в сумі 25000,00 грн.,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, ДПІ), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.04.2016 року, просить суд Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 612-17 від 09.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що час введення в дію ставок транспортного податку, відповідно до яких було нараховане грошове зобов'язання, враховуючи положення законодавства, починається з 01.01.2016 року, отже не можуть розповсюджуватись на запровадження у 2015 році транспортного податку. Отже, податкове повідомлення-рішення ДПІ є таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що рішення місцевої ради не може вплинути на визначення платників податку, об'єкта та бази оподаткування, ставки податку, порядок обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податків, оскільки зазначене чітко визначено Податковим кодексом України. Тобто, податкове повідомлення-рішення від 09.06.2015 року № 612-7 є цілком обґрунтованим, правомірним, документально підтвердженим, відповідає вимогам чинного законодавства, отже підстав для визнання його недійсним не вбачається.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

В липні 2015 року ОСОБА_3 отримала податкове повідомлення-рішення № 612-17 від 09.06.2015 року, яким ДПІ зобов'язала її сплатити транспортний податок на автомобіль Audi A8 L 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 у розмірі 25000,00 грн., який належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Не погоджуючись з пред'явленою, відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, сумою грошового зобов'язання з транспортного податку, позивач оскаржив рішення ДПІ до суду.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014р. №71-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» були внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого до останнього було включено ст. 267 «Транспортний податок».

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п. 267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо податків, визначені в ст. 12 ПК України.

Згідно ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. Відповідно до ст. 265 ПК України, однією із складових податку на майно є транспортний податок.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

У відповідності до пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Транспортний податок було встановлено рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2015 року № 49/8 «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 07.07.2011 року №7/3 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території міста Миколаєва», зі змінами та доповненнями».

Таким чином, час його введення в дію, враховуючи положення законодавства, починається з 01.01.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 612-17 від 09.06.2015 року Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби.

3. Присудити на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 551,20 грн., сплачений за квитанцією № 0.0.529190585.1 від 31.03.2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 10 травня 2016 року.