Справа № 826/2932/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2932/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року за розглядом адміністративного позову ОСОБА_2 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання незаконними дій та рішень, скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (надалі - відповідач/Печерське РУ ГУМВС України у м. Києві), в якому просить суд: винести постанову якою зобов'язати вчинити певні дії Печерське РУ ГУМВС України у м. Києві видати позивачу трудову книжку та воєнний квиток; зобов'язати вчинити певні дії Печерське РУ ГУМВС України у м. Києві змінити дату звільнення позивача з органів внутрішніх справ з дня видачі трудової книжки; визнати недійсним внесений у трудову книжку запис про звільнення; стягнути з Печерського РУ ГУМВС України у м. Києві на користь позивача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а саме з 06.11.2015 р. по день видачі трудової книжки; стягнути з Печерського РУ ГУМВС України у м. Києві на користь позивача 85 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2016 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від від 05 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і постановлює нову ухвалу, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не у повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову без розгляду в повній мірі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 25.02.2016 р. гр. ОСОБА_2 було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, що підтверджується наявним на першій сторінці позовної заяви відповідним штампом відділу документального обігу та контролю Окружного адміністративного суду м. Києва.

Зокрема, як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не видачі йому при звільненні з органів внутрішніх справ трудової книжки та воєнного квитка, а також не проведення розрахунку, у строки встановленіКодексом законів про працю України (надалі - КЗпП), внаслідок чого, позивач просить суд зобов'язати Печерське РУ ГУМВС України у м. Києві вчинити дії, а саме, видати ОСОБА_2 трудову книжку та воєнний квиток; змінити дату звільнення позивача з органів внутрішніх справ з дня видачі трудової книжки; визнати недійсним внесений в трудову книжку запис про звільнення, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а саме з 06.11.2015 р. по день видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до пояснень позивача, викладених у позовній заяві, 06.11.2015 р. згідно п.10 та п.11 розділу XI Закону України "Про національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ, останнього було звільнено у запас Збройних Сил України у зв'язку із скороченням штату, однак, ні трудової книжки, ні воєнного квитка, як того вимагає КЗпП, при звільненні позивачу видано не було.

В той же час, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає про неодноразові звернення до відповідача з проханням видати трудову книжку, воєнний квиток, а також надати довідки про середній заробіток та повний розрахунок при звільненні, які, відповідно до пояснень останнього, залишені Печерським РУ ГУМВС без розгляду.

Таким чином, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з даний адміністративним позовом.

Так, ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2016 р. позовну заяву позивача було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

Зокрема, при усуненні недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати пояснення щодо обґрунтованості причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Так, через відділ документального обігу та контролю суду , на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 27.02.2016 р., позивачем, крім іншого, було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, в якому останній просить суд поновити строк звернення до суду.

Зокрема, в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначає про неможливість своєчасно звернутися до суду з даним адміністративним позовом у зв'язку з перебуванням з 30.11.2015 р. до 09.12.2015 р. на стаціонарному лікуванні за місцем проживання (с. Нова Басань, Бобровицького району, Чернігівської області), на підтвердження чого надає виписку з медичної картки амбулаторного хворого.

Розглянувши подане клопотання, суд першої інстанції дійшов в цій частині правильного висновку та критично віднісся до доводів ОСОБА_2 щодо неможливості звернутися до суду у строки, встановлені КАС України та вважає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним адміністративним позовом, з огляду на наступне.

Встановлено, та про що також зазначає сам позивач, з органів внутрішніх справ останнього було звільнено 06.11.2015 р., в той же час, відповідно до пояснень ОСОБА_2, викладених в клопотанні про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, на амбулаторному лікуванні позивач перебував у період з 30.11.2015 р. по 09.12.2015 р.

Тобто, як вбачається з вищевикладеного, позивач міг звернутися до суду з даним адміністративним позовом до 30.11.2015 р., однак звернувся лише 25.02.2016 р.

Колегія суддів звертає увагу на те, що жодних доказів, які б підтверджували неможливість позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом, у період з 06.11.2015 р. по 30.11.2015 р., ОСОБА_2 до суду не надано.

З огляду на вищенаведене, суддя суду першої інстанції дійшов до правильного висновку про пропуск позивачем строку на звернення до суду встановленого ч.3 ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Також, слід звернути увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на вищенаведене, суддя суду першої інстанції дійшов до в цій частині правильного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Проте колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вповній мірі досліджено обставини справи, а саме в частині позовних вимог ОСОБА_2, що стосуються забов'язання вчинити дії Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві щодо видачі ОСОБА_2 трудової книжки та військовго квитка.

Зазначені вище дії відповідача щодо невидачі позивачу трудової книжки та військового квитка відносяться до триваючих правопорушень, а тому строки на звернення до суду для поновлення порушеного права в цій частині є непропущеними.

Також, колегія суддів вважає, дії Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві незаконними оскільки згідно зі ст. 47 Кодексу законів про працю України (КЗпП) власник або уповноважений ним орган (роботодавець) зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку й провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП.

У разі звільнення працівника з ініціативи роботодавця він зобов'язаний також у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення з роботи. В інши випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

За порушення строків розрахунку з працівником та видачі йому трудової книжки законодавством передбачено відповідальність роботодавця.

Так, згідно зі ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавп працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів, також звертає увагу на те, що позивач безліч разів , протязі тривалого часу звертався до керівництва Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві з приводу видачі трудової книжки, а також довідки про середній заробіток, що підтверджується запитами адвоката, а також копією заяви ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовна вимога, що стосується забов'язання вчинити дії Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві щодо видачі ОСОБА_2 трудової книжки та воєнного квитка, підлягає частковому задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду в частині, що стосується пропусків строків щодо звернення до суду позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити частково.

Ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог щодо забов'язання вчинити дії Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві щодо видачі ОСОБА_2 трудової книжки та воєнного квитка.

В іншій частині ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено - 16 травня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.