Справа № 826/27905/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2016 року письмове провадження № 826/27905/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Бялого М.Г.,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Фідобанк»

про скасування постанови, визнання протиправними дій,

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного виконавця цього відділу Бялого М.Г. в якому просить:

визнати протиправними дії старшого Державного виконавця Бялого Максима Глібовича відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 49537159 від 08.12.2015 протиправними;

скасувати постанову відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 49537159 від 08.12.2015.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Посилався на те, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №49537159, подано с пропуском строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, встановленого положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для відкриття вказаного виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови.

В судове засідання 26.02.2016 представник відповідача не з'явився. Через канцелярію суду подав копії матеріалів спірного виконавчого провадження, та повідомлення про розгляд справи без участі відділу.

Представник третьої особи під час розгляду справи просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по тексту - Закон України № 606-XIV) передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів (пункт 4 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV).

Пунктом 1 частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Виконавчий напис може бути пред'явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»(частина перша статті 91 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»).

Аналогічні положення щодо строку пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання, встановлені частиною першою статті 22 Закону № 606-ХІV.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №49537159 від 08 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 595 від 29 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 за рахунок квартири АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість у розмірі 5494921,21 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

При цьому, суд зазначає, що ст. 23 Закону України № 606-XIV встановлено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України № 606-XIV).

Відповідно до ч 3. ст. 23 Закону України № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потапчук Зої Анатоліївни від 29 листопада 2012 року № 595 звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1, яка, в свою чергу, є поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярес Лідер Груп» за кредитним правочином, укладеним між останнім та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк».

З матеріалів доданих до справи вбачається, що виконавчий напис від 29 листопада 2012 року № 595 вперше був пред'явлений до виконання у грудні 2012 року.

Так, постановою державного виконавця від 27 грудня 2012 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається із матеріалів справи, 24 січня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №36150556 на підставі вказаного виконавчого напису.

Судом встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 05.08.2014 року по ВП № 36150556 виконавчий напис від 29.11.2012 року № 595 повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, наявна встановлена законом заборона щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Із аналізу вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що стягувач має право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у разі його повернення з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У разі повернення виконавчого документа стягувачу, строк його пред'явлення до виконання переривається та у випадку повторного звернення стягувача із заявою про примусове виконання, знову поновлюється на строк, встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на один рік.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса від 29.11.2012 року № 595 після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 05.08.2014 року по ВП №36150556 може бути пред'явлений до виконання до 05.08.2015 року.

З матеріалів справи також вбачається, що третя особа - ПАТ «Фідобанк» 29.07.2015 звернулася до відділу державної виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання вищевказаного виконавчого напису та вчинення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 11.08.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою від 29.07.2015 .

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.11.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою від 12.11.2015 року на підставі п. 8. ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

ПАТ «Фідобанк» 02 грудня 2015 року повторно звернулося до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про прийняття виконавчого документу до виконання, а саме, виконавчого напису від 29.11.2012 року № 595.

Отже, суд приходить до висновку, що строк пред'явлення до виконання постанови виконавчого напису від 29.11.2012 року № 595 переривався, відповідно до ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", а саме пред'явленням його до виконання.

Проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2015 р. по ВП № 49537159 винесена правомірно, оскільки строк пред'явлення до виконання виконавчого напису від 29.11.2012 року № 595 не збіг.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій