Справа № 826/26656/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 травня 2016 року 12:05 №826/26656/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Дробчак М..В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення від 03.11.2015 №

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 03.11.2015 № в частині застосування штрафу у розмірі 860,47 грн. (10% до 01.01.2015) та пені у розмірі 5 187,24 грн. (0,1 % від суми неустойки). Під час судового розгляду справи, позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.11.2015 № повністю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 оскаржуваного розміру штрафу та пені. Крім того, позивачем наголошено, що приписами частини другої статті 258 Цивільного кодексу України встановлена спеціальна позовна давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А в порушення приписів статті 86 Податкового кодексу України контролюючим органом не здійснювалась перевірка позивача та складання за її наслідками акту перевірки, яким би встановлювався факт порушення податкової дисципліни.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про обґрунтованість оскаржуваного рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних в останнього повноважень, у зв'язку із несвоєчасною сплатою позивачем єдиного соціального внеску, інформація про що відображена у картці особового рахунку позивача.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.11.2015 № на підставі пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 860,47 грн. (10% до 01.01.2015), штраф у розмірі 1 025,46 грн. (20% з 01.01.2015) та нараховано пеню у розмірі 5 187,24 грн. (0,1% від суми недоїмки).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п'ята статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з частиною сьомою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

При цьому, приписами частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається: день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів, а у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (пункти 1 та 2 частини десятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

У силу приписів частин другої та третьої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Крім того, у відповідності до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла до 01.01.2015 (до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77-VIII), орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У свою чергу, пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла після 01.01.2015, визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, застосування до позивача штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10% (до 01.01.2015) та у розмірі 20% (після 01.01.2015), а також нарахування пені у розмірі 0,1% від суми недоїмки безпосередньо передбачено наведеними законодавчими положеннями.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем під час судового розгляду даної адміністративної справи не заперечувалося факту несвоєчасної сплати єдиного внеску за період, зазначений в оскаржуваному рішенні із урахуванням розрахунку штрафної санкції, доданого до цього рішення.

Разом з тим, твердження позивача про застосування у спірних правовідносинах приписів частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, якими встановлена спеціальна позовна давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд вважає необґрунтованими, оскільки, у відповідності до частини шістнадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка містить спеціальну норму в частині регулювання спірних правовідносин щодо сплати (нарахування) єдиного внеску, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Щодо тверджень позивача про процедурні порушення з боку відповідача, а саме: не проведення останнім перевірки та складання за її результатами акту, суд зазначає таке.

Оскаржуване рішення прийнято на підставі Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі за текстом - Інструкція), згідно з якою визначено як форму рішення, так і підстави його прийняття.

Розділом VII "Фінансові санкції" названої Інструкції передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах:

зокрема, 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Отже, у випадку застосування штрафних санкцій згідно з додатком 12 до цієї Інструкції (що мало місце в межах спірних правовідносин), не передбачено проведення перевірки контролюючим органом, а розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу, на відміну від інших випадків, визначених пунктом 2 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції.

З огляду на вказане вбачається, що спеціальними правовими нормами у сфері забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не передбачено обов'язковості проведення перевірки та складання відповідного акту у разі виявлення фіскальним органом своєчасно несплачених платником сум єдиного внеску.

Беручи до уваги викладене, суд, з урахуванням заявлених предмету та підстав позову, дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність законодавчо мотивованих підстав для задоволення останніх.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено та підписано 16.05.2016