Справа № 808/1080/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року 10 год. 40 хв. Справа № 808/1080/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується суд) надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі іменується позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 288 641 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем у повному обсязі сум грошових зобовязань, самостійно визначених у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях. Позивач вказує, що відповідач також має заборгованість зі сплати пені, нарахованої контролюючим органом за порушення строків сплати узгодженого податкового зобовязання. При реалізації владної управлінської функції субєктом владних повноважень відносно платника податків винесено податкову вимогу, якою покладено обовязок здійснити платіж на користь Державного бюджету України. Посилаючись на викладені вище мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки згідно даних обліку та звітності відповідач має податковий борг по сплаті податку на додану вартість у розмірі 288 641 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 04.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 11.05.2016, не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду також не прибув, подав клопотання про визнання адміністративного позову та розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті; фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» пройшло процедуру державної реєстрації, а відтак набуло правового статусу субєкта господарювання в розумінні статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується Закон України №755-IV); перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (статті 63, 64 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується ПК України)); та зареєстроване за юридичною/податковою адресою: індекс 69083, Запорізька область, місто Запоріжжя, Комунарський район, вулиця Східна, будинок №11 (стаття 45 ПК України, статті 1, 17, 18 Закону України №755-IV).

З матеріалів справи вбачається, що за платником податків обліковується податковий борг зі сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 95247 грн. 39 коп. та податку на прибуток підприємств у розмірі 288 641 грн. 00 коп., який виник за наступних обставин.

Платником податків подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість: № НОМЕР_1 від 20.11.2015 за жовтень 2015 року, у якій визначено до сплати в бюджет суму податкового зобовязання у розмірі 107 990 грн. 00 коп. по строку сплати 30.11.2015 (з урахуванням часткової сплати борг складає 70 993 грн. 96 коп.); № НОМЕР_2 від 21.12.2015 за листопад 2015 року, у якій визначено до сплати в бюджет суму податкового зобовязання у розмірі 62 910 грн. 00 коп. по строку сплати 30.12.2015; № НОМЕР_3 від 20.01.2016 за грудень 2015 року, у якій визначено до сплати в бюджет суму податкового зобовязання у розмірі 47 960 грн. 00 коп. по строку сплати 30.01.2016; № НОМЕР_4 від 19.02.2016 за січень 2016 року, у якій визначено до сплати в бюджет суму податкового зобовязання у розмірі 48 161 грн. 00 коп. по строку сплати 01.03.2016.

Також платнику податків нарахована пеня за період з 10.02.2015 по 16.03.2016 у розмірі 58 616 грн. 04 коп. за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобовязань (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України).

Вказані суми сплачені не були та набули статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 67 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР та підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У звязку з несплатою платником податків сум податкових/грошових зобовязань (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України) у строки, визначені статтею 57 ПК України, зазначені зобовязання набули статусу податкового боргу (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Позивачем вживались заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, відповідно до пунктів 59.1, 59.4 статті 59 ПК України. Так, контролюючим органом виставлена податкова вимога від 16.02.2015 №111-23 (підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України), яка направлялась на адресу відповідача 17.02.2015.

В силу норм пунктів 59.3, 59.5 статті 59 та статті 60 ПК України, податкова вимога на момент розгляду справи по суті є невідкликаною (чинною).

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 136 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до матеріалів справи.

Частиною третьої статті 136 КАС України встановлено, що судове рішення у звязку з визнанням адміністративного позову приймається за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

У матеріалах справи наявна копія довіреності (а.с. 28) на представника відповідача, яким підписано клопотання, у якому ним визнано позовні вимоги. Відповідно до вказаної довіреності представник має право, в тому числі, заявляти клопотання.

Таким чином, суд не вбачає у визнанні адміністративного позову представником відповідача порушень будь-чиїх прав, свобод або інтересів, а тому приймає визнання адміністративного позову.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості ТОВ «СТАРАВТО» по справі №808/1080/16 станом на 11.05.2016, наданої позивачем, вбачається, що податковий борг відповідачем частково сплачено, а сума наявного на час розгляду справи боргу зі сплати податку на додану вартість становить 125 397 грн. 80 коп., в тому числі за основним платежем 96 121 грн. 00 коп. та 29 276 грн. 83 коп. за пенею.

Таким чином, частина позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 163 243,20 грн. задоволенню не підлягає, оскільки дана сума грошових зобовязань є сплаченою відповідачем, що позивачем не заперечується.

При цьому суд приходить до висновку про задоволення частини позовних вимог ДПІ у Комунарському районі Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо стягнення з відповідача податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 125 397,80 грн., яка станом на час розгляду справи є не погашеною.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 160, 163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» про стягнення коштів за податковим боргом задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРАВТО» (, зареєстроване: 69083, Запорізька область, місто Запоріжжя, Комунарський район, вулиця Східна, будинок №11) на користь Державної податкової інспекції у Комунарському районі Головного управління ДФС у Запорізькій області суму податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 125 397 (сто двадцять пять тисяч триста девяносто сім) грн. 80 (вісімдесят) коп., яку зарахувати на р/р №0005, код бюджетної класифікації 14010100, отримувач: Держбюджет у Комунарському районі, банк: ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко