Справа № 2а-795/10
Суддя: Ємельянова Л. В.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березнівський районний суд Рівненської області
Справа №2-а-795/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Березнівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Ємельянової Л.В.

при секретарі Середі Л.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора дорожньо-патрульної служби Рівненської роти ДПС для ОДДЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій посадової особи про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, вказуючи, що 27 листопада 2010 року інспектором ДПС Рівненської роти ДПС для ОДДЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 винесено постанову серії ВК № 177963 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 27.11.2010р. о 14 год. 55 хв. на 146 км а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів, керуючи транспортним засобом марки „СНЕКУ" н/з НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, та піддано штрафу в розмірі 300 гривень.

Постанову вважає незаконною, оскільки інспектором не були з'ясовані дійсні обставини справи. Стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував. Тривалий час він рухався за вантажним автомобілем «ЗІЛ», швидкість якого була не більше 30 км/год. Маючи намір обігнати вантажівку після закінчення суцільної лінії розмітки 1.1, він виїхав частково на зустрічну смугу, перетинаючи лінію дорожньої розмітки 1.5, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, щоб переконатися у відсутності зустрічних автомобілів. Інспектор ДАІ знаходився на відстані біля одного кілометра до місця, де закінчувалась вузька суцільна лінія 1.1.3 такої відстані інспектор не міг бачити яку саме лінію дорожньої розмітки він перетнув. Дії відповідача вважає протиправними, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Постановою про адміністративне правопорушення серії ВК № 177963 від 27 листопада 2010 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.11.2010р. о 14 год. 55 хв. на 146 км а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів, керуючи транспортним засобом марки „СНЕКУ" н/з НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, чим порушив Правила дорожнього руху України.

В обгрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВК1 № 063681 від 27.11.2010р., з якого вбачається, що при складанні протоколу ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи той факт, що позивач своєї вини при складанні протоколу не визнав, інспектор зобов'язаний був опитати свідків. В протоколі відсутні відомості про свідків правопорушення. Також інспектор ДПС не врахував доказів, на які посилався ОСОБА_2 та не зазначив мотиви їх відхилення.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вимогам вказаної норми процесуального права відповідач не наводить жодних належних доказів щодо правомірності винесеного ним оскаржуваного рішення. Будь-які інші докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.279 КУпАП посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов'язана роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх прав'а та обов'язки.

В оскаржуваній постанові відсутні будь-які дані, які вказують на те, що позивачу роз'яснювалися його права та обов'язки.

В порушення вимог ст.280 КУпАП інспектором не з'ясовані обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні посилання на конкретні докази, які стверджували б порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. В ході розгляду справи відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Частиною 4 ст.288 КУпАП встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7-12, 17, 18, 158-163 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ВК1 № 063681 від 27 листопада 2010 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.