Справа № 809/67/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р. Справа № 876/1832/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області, в якому просив зобовязати відповідача виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 31387,60 грн., нарахувати та виплатити грошове забезпечення з 07.11.2015 року протягом двох місяців відповідно до п. 3.4.8 Наказу МВС України від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 року № 591 о/с, його звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України та нараховано вихідну допомогу в розмірі 31 387,60 грн., однак не виплачено. Вважає, що у зв'язку із звільненням з посади через скорочення штату позивач відповідно до пункту 3.4.8 наказу МВС України від 31.12.2007 року "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" має право на отримання протягом двох місяців від дня звільнення грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за штатною посадою на день звільнення. Також, вважає, що у зв'язку з не проведенням з ним на день звільнення фактичного розрахунку, у відповідача виник обов'язок щодо виплати йому середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнено з Управління Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 31387,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що розмір вихідної допомоги перераховано відповідачем, однак нарахована сума станом на 22.02.2016 року не виплачена позивачу, що підтверджується довідкою УМВС України в Івано-Франківській області Управління Державтоінспекції №16/27 від 23.02.2016 року. Розмір допомоги не оспорюється сторонами, а також позовні вимоги в цій частині позову визнаються представником відповідача, а тому така допомога підлягає стягненню на користь позивача. Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату грошового забезпечення з 07.11.2015 року протягом двох місяців відповідно до п. 3.4.8 Наказу МВС України від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», то наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 року № 591 о/с позивача звільнено не з посади інспектора з адміністративної практики взводу дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська підпорядкованого управлінню державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області у зв'язку з її скороченням, а зі служби в органах внутрішніх справ внаслідок скорочення штатів, а тому позивач не має права на виплату грошового забезпечення, передбаченого п.п.3.4.8 п.3.4 розділу ІІІ Інструкції. Позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку є передчасною, оскільки відповідачем не виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 31 387,60 грн., тобто відсутній факт проведення з позивачем фактичного розрахунку.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача нарахувати і виплатити грошове забезпечення з 07.11.2015 року протягом двох місяців відповідно до п. 3.4.8 Наказу МВС України від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку, та прийняти нову, якою адміністративний позов в цій частині задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постанова в частині задоволення позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 15.08.1995 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 року № 591 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" за п. 64 "г" (скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.9).

З наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 року № 591 о/с слідує, що майора міліції ОСОБА_1 - інспектора з адміністративної практики взводу дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Івано-Франківська підпорядкованого управлінню державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області, звільнено з виплатою компенсації за дві доби невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчисленні для виплат надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складала 20 років 03 місяці 01 день (а.с.9).

Відповідно до довідки Управління Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області №16/27 від 23.02.2016 року в день звільнення та станом на 22.02.2016 року позивачу у зв'язку зі звільненням з органів внутрішніх справ не виплачено нараховану вихідну допомогу в розмірі 31 387,60 грн. та компенсацію за дні невикористаної відпустки в розмірі 209,25 грн.(а.с.41).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача в частині не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 31387,60 грн. та про безпідставність позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення з 07.11.2015 року протягом двох місяців відповідно до п. 3.4.8 Наказу МВС України від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (надалі-Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. За час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ є матеріали службового розслідування на підставі мотивованого рапорту безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення. Крім цього, виплата грошового забезпечення припиняється з підстав, визначених у підпункті 3.4.8 пункту 3.4 та пункті 3.8 розділу III цієї Інструкції.

Згідно п.1.18 Інструкції, при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до п.п.3.4.8 п.3.4 Інструкції особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спеціальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір якої визначається за рішенням керівника та оголошується наказом. Після закінчення двох місяців грошове забезпечення виплачується тільки за рішенням Міністра внутрішніх справ України. Після закінчення перших двох місяців (та в разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового і начальницького складу виплачуються тільки оклади за спеціальними званнями. Під час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбачені цією Інструкцією, не зараховуються періоди перебування особи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоровя. За бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що дана норма регулює відносини з виплати грошового забезпечення лише тим особам рядового і начальницького складу, які звільнені з посад у зв'язку із скороченням штатної посади, однак і надалі перебувають на службі в органах внутрішніх справ. Отже, звільнення з посади через скорочення штатної посади та звільнення зі служби через скорочення штатів це два різні поняття.

Відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 року № 591 о/с позивача звільнено не з посади інспектора з адміністративної практики взводу дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська підпорядкованого управлінню державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області у зв'язку з її скороченням, а зі служби в органах внутрішніх справ внаслідок скорочення штатів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не має права на виплату грошового забезпечення з 07.11.2015 року протягом двох місяців відповідно до пункту 3.4.8 Наказу МВС України від 31.12.2007 року "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ".

Щодо позовної вимоги про про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку з 06.11.2015 року по 14.03.2016 року в розмірі 20254,89 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, невиплата працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку була заявлена передчасно, оскільки на момент звернення до суду та прийняття постанови судом першої інстанції відповідачем не була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 31 387,60 грн., тобто відсутній факт проведення з позивачем фактичного розрахунку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі № 809/67/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.М. Багрій

ОСОБА_2