Справа № 826/16433/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області до спільного підприємства "Каштан Петролеум ЛТД" та публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у задоволенні позову Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28 січня 2008 року між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір №35/21-СД, відповідно до п.п. 2.1, 2.3 - 2.5, 3.2, 5.1 та 9.1 якого предметом даного договору є спільна діяльність з: інвестування розробки Леляківського родовища, реконструкції та модернізації виробничих потужностей з метою вдосконалення і оптимізації процесу експлуатації об'єктів робіт; ведення виробничо-господарської діяльності з видобутку і реалізації вуглеводнів в процесі експлуатації об'єктів робіт для отримання прибутку учасниками та його розподілу.

Учасники зберігають свою юридичну самостійність.

Учасники несуть витрати та збитки, пов'язані із спільною діяльністю пропорційно часткам учасників, що визначаються у п. 3.2 даного договору, крім випадків, що відповідають положенням п. 8.8 договору.

Зобов'язання, що в процесі спільної діяльності виникають перед третіми особами за цивільно-правовими угодами або перед державними органами, у зв'язку з використанням надр, враховуються на окремому балансі, і є предметом спільної відповідальності учасників. Учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями.

Частки визначаються в наступних розмірах: відповідач-2 - 93%, відповідач-1 - 7%.

Управляючим, за даним договором, визначається НГВУ "Чернігівнафтогаз", у складі якого діє виконавча дирекція спільної діяльності. Уповноваженою особою управляючого є начальник НГВУ "Чернігівнафтогаз" за посадою.

Особою, відповідальною за облік результатів спільної діяльності, ведення податкового та бухгалтерського обліку є Управляючий (НГВУ "Чернігівнафтогаз"), що забезпечує ведення такого обліку згідно з діючим законодавством України.

Звертаючись з даним позовом, позивачем зазначено, що на обліку позивача знаходиться платник податків - договір №35/21-СД, укладений між відповідачами 1 та 2, за яким в результаті несплати узгодженого грошового (податкового) зобов'язання рахується заборгованість перед державним бюджетом по рентній платі за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату, яка на день звернення до суду відповідачами не сплачена.

Як було встановлено судом першої інстанції, заявлена суб'єктом владних повноважень вимога про стягнення коштів ґрунтується на зобов'язаннях самостійно визначених платником податку у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно із ст. 251, пп. 252.1.3 п. 252.1 ст. 252 ПК України, рентна плата складається з: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин; рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України; рентної плати за спеціальне використання води; рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов'язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи положення пп. 252.1.3 п. 252.1 ст. 252 ПК України, а також виходячи з умов п. 2.5, п. 5.1 та п. 9.1 договору №35/21-СД, в межах спірних правовідносин платником рентної плати під час виконання договору №35/21-СД є відповідач-2, так як НГВУ "Чернігівнафтогаз" є його відокремленим підрозділом.

Відповідно до п. 252.2, п. 252.6, п. 252.23, п. 252.25 та п. 252.26 ст. 252 ПК України, платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об'єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл.

Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав спеціальний дозвіл.

Податкові декларації з рентної плати під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи подаються уповноваженою особою, визначеною відповідно до пункту 252.1 цієї статті починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий договір зареєстровано у контролюючих органах.

Платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов'язання: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Згідно із пп. 258.1.1 п. 258.1 ст. 258 ПК України, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Поряд з цим, відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Відповідно до пп. 19-1.1.1, пп. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

З матеріалів справи вбачається, що у визначений законом строк суму визначених податкових зобов'язань до бюджету у повному обсязі не сплачено, що не заперечувалось представниками відповідачів 1, 2 в судовому засіданні.

Поряд з цим, відповідно до п. 59.1, п. 59.4 та п. 59.5 ст. 59, п. 95.1 - п. 95.3 ст. 95 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, податкова вимога від 22 травня 2015 року №809-23 була вручена уповноваженій особі за договором №35/21-СД - СП "Каштан Петролеум ЛТД", поряд з цим, як вже встановлено вище судом, в межах спірних правовідносин платником рентної плати під час виконання договору №35/21-СД є ПАТ "Укрнафта", якому податкова вимога не направлялась (не вручалась).

За таких обставин, зважаючи на не дотримання податковим органом вимог щодо надіслання (вручення) платнику податків, в даному випадку ПАТ "Укрнафта", податкової вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів також не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 18.05.2016р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.