Справа № 456/4822/15-а 2-а/456/16
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 876/877/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання призначити, нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області, в якому просила суд: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області щодо разової грошової компенсації на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закону) як дружині померлого годувальника; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1, як дружині померлого годувальника, одноразову компенсацію у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2016 року позов задоволено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач покликається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до посвідчення № 507700 С ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого повязана із Чорнобильською катастрофою і має право на пільги, встановлені законодавством України.

31 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як дружині померлого чоловіка, якого смерть повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи, на що отримала відмову, у звязку з недосягненням нею пенсійного віку.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відповідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» гарантовано виплату компенсації, сімї, яка втратила годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка складається на момент встановлення статусу дружини померлого інваліда ЧАЕС протягом одного місяця з дня настання вказаного випадку, вказана виплата часом не обмежується.

При цьому, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразової грошову компенсацію у розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів № 285 від 14.05.2015р..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-XII одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.62 Закону № 796-XII розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 63 Закону№ 796-XII передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи соціального захисту населення виплату одноразової компенсації громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При виплаті одноразової компенсації відповідач керувався чинною на час виникнення спірних правовідносин постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Розміри одноразової компенсації, яка виплачується особам на яких розповсюджується дія Закону № 796-XII, встановлюється цим нормативним актом.

Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління соціального захисту населення, беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону № 796-XII визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-XII, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного і місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

На даний час вищезазначені прикінцеві положення та постанова Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», є діючими та не визнані неконституційними.

Отже, вищевикладене підтверджує що повноваження Кабінету Міністрів України на визначення розміру одноразової компенсації були реалізовані.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової компенсації, яка виплачується особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, з наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2016 року у справі № 456/4822/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено 16.05.2016 року.