Справа № 2а-13047/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 листопада 2011 року м. Київ№ 2а-13047/11/2670

О 10 годині 54 хвилин в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А., суддів: Головань О.В., Патратій О.В.

при секретарі судового засідання Федоріну І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Генерального прокурора України ОСОБА_2

про визнання дій протиправними,

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій Генерального прокурора України ОСОБА_2 щодо направлення його заяви до органу, дії якого оскаржувалися позивачем.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначила про те, що позивач звертався до Генеральної прокуратури України із заявами про злочин, а дії Генеральної прокуратури України щодо направлення за належністю заяв про злочин відповідають вимогам пункту 3 частини другої статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України, тому скарги з приводу оскаржуваних дій повинні розглядатися у порядку кримінально-процесуального закону.

Враховуючи, що позивач не обґрунтував підставу звернення до адміністративного суду, суд відклав вирішення клопотання представника відповідача до наступного судового засідання.

Позивач через канцелярію суду 3 листопада 2011 року подав клопотання про уточнення позовних вимог та просить суд визнати протиправними дії Генерального прокурора України ОСОБА_2, які виявилися у порушенні частини четвертої статті 7, частини третьої статті 15, підпунктів 5, 9, 10 частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян». Також, позивач в іншій частині позовних вимог просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

В судовому засіданні 10 листопада 2011 року позивач підтримав подане через канцелярію суду клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до Генерального прокурора України ОСОБА_2 із заявами про злочин від 2 лютого 2011 року, 23 березня 2011 року, 17 травня 2011 року, 7 липня 2011 року, в яких просив порушити проти інспектора дорожньо-патрульної служби старшого прапорщика міліції ОСОБА_3 та інших, невстановлених інспекторів дорожньо-патрульної служби, кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених частиною третьою статті 364, частиною першою статті 366, частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України та про надання оцінки діям працівників прокуратури Житомирської області.

Генеральною прокуратурою України вказані заяви про злочин направлені для розгляду до прокуратури Житомирської області.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України (зокрема, статті 2, 3, 17) вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас суд звертає увагу позивача, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Закон України «Про звернення громадян»регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Проте, позивач не звертався до Генеральної прокуратури України в порядку звернення громадян, а звернувся із заявами про злочин, розгляд яких, порядок прийняття за ними рішень регулюється статтею 97 Кримінально-процесуального кодексу України.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

У звязку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявником та прокуратурою під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Крім того, захист прав заявника, з урахуванням обовязковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла заява, перевірити, чи містить звернення викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого Кримінальним кодексом України, відповідність заяви вимогам статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Кримінально- процесуальним кодексом України встановлено, що прокурор, визнавши

матеріали про злочини, перелічені в статті 425 цього Кодексу, достатніми для розгляду в судовому засіданні, виносить постанову про порушення кримінальної справи, обирає щодо правопорушника в необхідних випадках запобіжний захід і складає обвинувальний висновок та направляє справу до суду або повертає матеріали для провадження досудового слідства, а в разі відсутності підстав до порушення кримінальної справи відмовляє в її порушенні (стаття 430).

Відповідно до статті 99-1 Кримінально-процесуального кодексу України постанову прокурора, слідчого і органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи може бути оскаржено особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до суду в порядку, передбаченому статтею 236-1 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, зазначений спір не підсудний Окружному адміністративного суду міста Києва, а повинен розглядатись місцевим загальним судом за правилами Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 2а-13047/11/2670 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_2 про визнання дій протиправними.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді О.В. Головань

ОСОБА_4