Справа № 826/4701/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4701/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю:

представника позивача Шишкіна П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» до Міністерства юстиції України в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві про визнання протиправним рішення, скасування свідоцтва та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком», звернувся з позовом до Міністерства юстиції України в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві, в якому просив визнати протиправним рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна та внесення його до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасувати свідоцтво про право власності на цей об'єкт нерухомого майна та зобов'язати Міністерство юстиції України в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення з нього запису про право власності №9781887 на спірний об'єкт нерухомого майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав неналежності її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Отже, обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно не є нормативним актом чи правовим актом індивідуальної дії в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір про скасування свідоцтва про право власності не є адміністративним, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17 березня 2016 року у справі № К/800/8491/14 та ухвалі від 24 березня 2016 року у справі № К/800/3246/16.

Крім того, у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14 Верховний Суду України висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 12 жовтня 1978 року (справа «Zand v. Austria»), словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала в повному обсязі складена 17 травня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.