Справа № 815/198/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. Справа № 815/198/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Димерлія О.О.
судді -Єщенка О.В.

при секретарі - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу № 3565к від 16.12.2015 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Одеської області про:

- визнання протиправним та скасування наказу в.о. прокурора Одеської області № 3565к від 16.12.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси;

- зобов'язання вчинити дії щодо поновлення на роботі в органах прокуратури Одеської області відповідно набраному балу під час проходження позивачем тестування при прийнятті участі у чотирирівневому відкритому конкурсі на зайняття посад у місцевих прокуратурах;

- стягнення з прокуратури Одеської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 року по день поновлення на посаді з розрахунку середньомісячної заробітної плати, виходячи з виплат за жовтень-листопад 2015 року;

- допустити негайне виконання рішення суду; встановити строк для подання прокуратурою Одеської області до суду звіту про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його було незаконно звільнено з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси з підстав реорганізації та скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (на підставі п.9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»). Позивач зазначав, що у порушення вимог ст.42 КЗпП України, йому не було запропоновано іншу роботу, тобто відповідачем не виконано встановлений законодавством обов'язок щодо працевлаштування працівника. Також позивач вказував на те, що при його звільненні не враховувалось його переважне право на залишення на роботі як працівника з тривалим безперервним стажем роботи в органах прокуратури.

На думку позивача, з огляду на те, що він успішно пройшов тестування, та написав заяву про призначення його на вакантну посаду, робоча група повинна була врахувати його результати у рейтинговому списку по області на заміщення посад прокурорів та запропонувати йому посади в інших прокуратурах, а саме, в Одеській місцевій прокуратурі № 3, Одеській місцевій прокуратурі № 4.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог прокуратура Одеської області посилалась на те, що при звільненні позивача із займаної посади прокуратурою було дотримано порядок звільнення, встановлений Законом України «Про прокуратуру». Відповідач зазначив, що в даному випадку дія п. 1 ч.1 ст.40 КЗпП України не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки підстави звільнення прокурора передбачені Законом України «Про прокуратуру», який в даному випадку є спеціальним нормативним актом. Також зазначено, що вакантних посад позивачу не пропонувалось у зв'язку з їх відсутністю через скорочення чисельності працівників органів прокуратури та ліквідацією органу прокуратури. При цьому, відповідно до пункту 5-1 Перехідних положень прокурорами місцевих прокуратур призначаються, зокрема, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, за умови успішного проходження ними тестування. Зважаючи на те, що призначення на посади в місцеву прокуратуру відбувається лише за результатами тестування та рейтингового списку, а позивачем успішно тестування не пройдено, останнього було звільнено із займаної посади. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що наказ про звільнення позивача прийнятий згідно вимог чинного законодавства України, а тому скасуванню не підлягає.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 з 29.07.2003 року працював в органах прокуратури, та з 14.05.2013 року призначений на посаду прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси в порядку переведення з органів прокуратури Тернопільської області.

Згідно наказу виконуючого обов'язки прокурора Одеської області № 3565к від 16.12.2015 року позивача було звільнено з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси з 18.12.2015 року у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Підставою прийняття вказаного наказу вказано наказ Генерального прокурора України № 87-ш від 23.09.2015 року, попередження про вивільнення від 25.09.2015 року (а.с. 13).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем наказом про звільнення, позивач оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, посилався на те, що оскаржений позивачем наказ про звільнення прийнятий у порядку, у межах та у спосіб, встановлений законом, а тому скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначаються Законом України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Згідно п. 1-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Додатком до Закону України «Про прокуратуру» визначено перелік і територіальну юрисдикцію місцевих та військових прокуратур, зокрема, в розділі «Одеська область» серед місцевих прокуратур визначено: Одеську місцеву прокуратуру № 1 (Київський район міста Одеси), Одеську місцеву прокуратуру № 2 (Малиновський район міста Одеси), Одеську місцеву прокуратуру № 3 (Приморський район міста Одеси), Одеську місцеву прокуратуру № 4 (Суворовський район міста Одеси).

Відповідно до абзацу3 п.1 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що стаття 12 та Додаток до цього Закону набирають чинності з 15.12.2015 року.

Згідно п. 5-1 Перехідних положень Закону до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються:

а) особи, які не мають досвіду роботи в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування та подальшого стажування строком до одного року. На таких осіб поширюються вимоги частин першої та п'ятої статті 27 цього Закону, крім вимоги щодо наявності стажу роботи в галузі права;

б) особи, які мають досвід прокурорської діяльності, проте на день набрання чинності цим Законом не працюють в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування;

в) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Таким чином, з 15.12.2015 року міські, районні, районні у містах та міжрайонні прокуратури, у тому числі і прокуратура Малиновського району м. Одеси ліквідується та утворюються місцеві прокуратури згідно Додатку до Закону України «Про прокуратуру», а прокурорами вказаних прокуратур призначались особи відповідно до п.5-1 Закону.

Наказом Генерального прокурора № 87ш від 23.09.2015 року на виконання вимог ст.ст. 7, 12 та п.1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру», згідно ст.ст. 9, 14 та пп. 6 п.5-1 розд. ХІІІ «Перехідні положення» вказаного Закону, а також Переліком і територіальною юрисдикцією місцевих та військових прокуратур, визначених у Додатку до цього Закону, у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, було внесено зміни до структури штатного розпису прокуратури Одеської області, а саме ліквідовано штатні розписи прокуратур міст, районів, районних у містах та міжрайонних прокуратур Одеської області та затверджено штатні розписи місцевих прокуратур Одеської області (а.с. 43-47).

У зв'язку з вказаним, 25.09.2015 року, у відповідності зі ст.49-2 КЗпП України і п.5-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_4 був ознайомлений з попередженням про звільнення у зв'язку із ліквідацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року (а.с.115).

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначено наказом Генеральної прокуратури України № 98 від 20.07.2015 року «Про затвердження Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах» (далі - Порядок №98).

Згідно п. 1.2 Порядку №98 на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Тестування забезпечує умови для об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах прокурорів місцевих прокуратур (п. 1.3 Порядку).

В свою чергу, відповідно до п. 1.4 Порядку № 98 прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Прийом документів та тестування на зайняття посад прокурорів місцевих прокуратур для осіб, які не мають досвіду роботи в органах прокуратури, та осіб, які мають досвід прокурорської діяльності, проте на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" не працюють в органах прокуратури, проводиться після закінчення тестування та призначення осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють в міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах на посадах прокурорів, у разі наявності вакансій (п. 1.5 Порядку № 98).

Згідно п.п. 3.11-3.14 Порядку № 98 кожен кандидат після проходження професійного тесту ознайомлюється з кількістю набраних ним балів. Результат фіксується у відомості про результати тестування на знання законодавчої бази (професійний тест), форма якого наведена у додатку 1 цього Порядку, та засвідчується підписами кандидата та члена робочої групи.

Усі кандидати після складання тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) переходять на наступний етап - тестування на загальні здібності.

Кожен кандидат після проходження тестування на загальні здібності ознайомлюється з кількістю набраних ним балів. Результат фіксується у відомості про результати тестування загальних здібностей, форма якого наведена у додатку 1 цього Порядку, та засвідчується підписами кандидата та члена робочої групи.

П.п. 3.16-3.17 Порядку № 98 передбачено, що на підставі відомостей про результати тестування робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 цього Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

Рейтинговий список затверджується на засіданні робочої групи простою більшістю голосів, про що складається відповідний протокол, який підписується керівником та секретарем.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п. 5.2 Порядку № 98 працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Відповідно до п. 9.4-9.5 Порядку № 98 робоча група спрямовує рейтинговий список керівнику відповідної регіональної прокуратури.

Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 проходив тестування на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури по Одеській місцевій прокуратурі №2.

За результатами двох перших рівнів конкурсу: тестування на знання законодавства (професійний тест) та тестування загальних здібностей позивач набрав 72,3 балів, зайнявши 48 місце за рейтинговим списком з 49 кандидатів (а.с.41-42).

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси, а тому, враховуючи положення Закону України «Про прокуратуру» та Порядку проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 98 від 20.07.2015 року, мав право претендувати на зайняття посади лише в Одеській місцевій прокуратурі № 2.

В свою чергу, як вже зазначалось вище, наказом Генерального прокурора № 87ш від 23.09.2015 року, у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, було ліквідовано штатні розписи прокуратур міст, районів, районних у містах та міжрайонних прокуратур Одеської області та затверджено штатні розписи місцевих прокуратур Одеської області (а.с. 43-47).

Згідно вказаного наказу у штатному розписі Одеської місцевої прокуратури №2 передбачено 52 одиниці, серед яких 42 посади прокурорів (а.с. 46).

За результатами проведеного тестування керівником регіональної прокуратури на підставі рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури здійснювалось призначення осіб на посади прокурорів цієї місцевої прокуратури, із врахуванням підсумкового балу кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

З огляду на те, що згідно рейтингового списку за результатами тестування у Одеську місцеву прокуратуру № 2 позивач зайняв 48 місце (всього 72,3 балів), тоді як згідно штатного розпису Одеської місцевої прокуратури №2 кількість посад прокурорів складає 42 штатні одиниці, він не був призначений на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 через відсутність штатних одиниць.

В свою чергу, ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» визначено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 51 цього Закону прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як встановлено в ході розгляду справи, в даному випадку, згідно нормативно-правових актів, про які зазначено вище, відбулась ліквідація органу прокуратури шляхом припинення діяльності міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур та фактичне скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач за наслідками проходження тестування на зайняття посади прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 зайняв 48 місце, за наявності у вказаній місцевій прокуратурі згідно штатного розпису всього 42 вакантних посади прокурора, та, відповідно, не був призначений на посаду прокурора цієї місцевої прокуратури, відповідачем і було прийнято наказ № 3565к від 16.12.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» (у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ в.о. прокурора Одеської області № 3565к від 16.12.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» прийнятий в порядку, у межах та спосіб, встановлених законом, є правомірним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

В свою чергу, що стосується посилань апелянта на недотримання відповідачем при його звільненні вимог КЗпП України, зокрема, в частині щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В даному випадку законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ (зі змінами), який набрав чинності частково з 15.07.2015 року, який є спеціальним.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 17.02.2015 р. у справі № 21-8а15, яка полягає у тому, що під час вирішення справ щодо звільнення публічних службовців, пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Згідно ч.3 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

В даному випадку, на момент виникнення спірних відносин Законом України «Про прокуратуру» було встановлено особливий порядок призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур, а саме, встановлено, що прокурори місцевих прокуратур, які на день набрання чинності вказаного Закону працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах - призначаються на посади лише за умови проходження відповідного тестування.

Згідно п. 1.2 Порядку проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 20 липня 2015 року №98 на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

З огляду на зазначене, положення ст. 42 КЗпП України не були застосовані, оскільки призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур здійснювалось за результатами конкурсного відбору (тестування), що врегульовано нормами спеціального Закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що головною умовою для залишення на відповідній посаді у новоствореній місцевій прокуратурі є проходження відповідного тестування.

Таким чином, зважаючи на результати проходження позивачем тестування, відповідач був позбавлений правових підстав на переведення позивача на іншу посаду.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, ані Законом України «Про прокуратуру», ані Порядком №98 не передбачено, що у разі набрання недостатньої кількості балів працівником за результатами тестування на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює, останньому повинні пропонуватись посади в інших прокуратурах. Навпаки, зазначеними нормативно-правовими актами визначено, що працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву для участі в тестуванні на посаду прокурора саме тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює, тобто особа, яка працює у відповідній прокуратурі має право претендувати на зайняття посади лише тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована замість прокуратури, в якій він працює.

В зв'язку з вищевказаним, колегія суддів вважає безпідставним доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем у порушення вимог чинного законодавства не було запропоновано позивачу іншої посади.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання протиправним та скасування наказу виконуючого обов'язки прокурора Одеської області № 3565к від 16.12.2015р. про звільнення його з посади прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси, у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури та, відповідно, поновлення позивача на посаді.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вимог позивача про поновлення на роботі, не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення з прокуратури Одеської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання постанови суду, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, які в даному випадку задоволені не були.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 травня 2016 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій
Суддя: О.В. Єщенко