Справа № 415/7391/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року справа №415/7391/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Жаботинська С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 415/7391/15-а (головуючий І інстанції Бойко С.Л.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі «Шахта «Привільнянська» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому просив, визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Лисичанську, щодо не призначення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI), у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з 23.04.2015 року; зобов'язати УПФУ в м. Лисичанську здійснити перерахунок пенсії згідно статті 8 Закону № 345-VI у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з 23.04.2015 року, та виплатити недотримані суми пенсії з 23.04.2015 року (а.с.1).

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 24.12.2015 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача - ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта «Привільнянська» (а.с.23).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 року позовні вимоги задоволені. Суд першої інстанції зобов'язав Управління пенсійного Фонду України в м. Лисичанськ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно до статті 8 Закону № 345-VI у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три прожиткових мінімумів встановленого для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2015 року, та виплатити недоотримані суми починаючи з 01.05.2015 року (а.с.47-49).

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.57-58).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що для обчислення пенсії враховано заробітну плату за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.10.2010 року та з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року. Загальний стаж роботи позивача враховано по 31.12.2014 року (на момент звернення за призначенням пенсії 18.01.2015 року) склав 22 роки 06 місяців 23 дні та роботи за Списком № 1 - 14 років 06 місяців 11 днів. За даними персоніфікованого обліку на сьогодні внески ВП «Шахта «Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» сплачені по 31.10.2010 року та з 01.01.2011 року по 30.04.2015 року. Оскільки страховий стаж за Списком № 1 складає 14 років 06 місяців 11 днів, позивач не має право на отримання мінімальної шахтарської пенсії згідно до статті 8 Закону № 345-VI.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, та на підставі особистої заяви від 21.01.2015 року отримує з 18 січня 2015 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до копії трудової книжки позивача 23.04.2015 року було звільнено з ВП «Шахта «Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.3).

Згідно довідки ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.11.2015 року № 123, підтверджено, що позивач працював повний робочий день на Шахті «Привільнянська» і за період з 27.07.2004 року по 22.04.2015 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля, з повним робочим днем під землею, за професією, посадою гірника підземного на ділянці внутрішнього транспорту, на ділянці Водовідливу, що передбачена Списком № 1 розділу 1 підрозділ 1 п. 1.1а Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року (а.с.44).

Відповідачем на підставі особистої заяви позивача 14.05.2015 року було здійснено перерахунок пенсії у зв'язку зі звільненням з 23.04.2015 року.

30 жовтня 2015 року позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідки наданої 14.05.2015 року, з урахуванням стажу на момент звільнення (а.с.42).

Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області листом від 03.11.2015 року № 250/Ч-7, повідомило позивача, що на момент призначення пенсії 18.01.2015 року загальний стаж роботи враховано по 30.06.2014 року та становив 22 роки 00 місяців 23 дні та за Списком № 1 (шахтарі ) - 14 років 00 місяців 11 днів. Для обчислення пенсії враховано заробітну плату за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.10.2010 року та з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року. Також повідомлено, що позивачу зроблено допризначення пенсії та загальний стаж роботи враховано по 31.12.2014 року (на момент звернення за призначенням пенсії 18.01.2015 року) склав: 22 роки 06 місяців 23 дні та за Списком № 1 - 14 років 06 місяців 11 днів. За даними персоніфікованого обліку внески ВП «Шахта «Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» сплачені по 31.10.2010 року та з 01.01.2011 року по 30.04.2015 року (а.с.40). Зазначив, що оскільки страховий стаж позивач за Списком № 1 складає 14 років 06 місяців 11 днів, він не має права на отримання мінімальної шахтарської пенсії згідно до статті 8 Закону № 345-VI (а.с.40)

Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області листом від 16.11.2015 року № 233/Ч-7, повідомило, що оскільки страховий стаж позивач за Списком № 1 складає 14 років 00 місяців 11 днів, він не має право на отримання мінімальної шахтарської пенсії згідно Закону № 345-VI (а.с.6).

24 листопада 2015 року позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням до стажу всього періоду роботи (а.с.41). Відповідь на зазначений лист відповідачем не було надано.

Відповідно до довідки про розрахунок стажу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, загальний стаж роботи позивача становить 22 роки 00 місяців 22 дні та за Списком № 1 (шахтарі ) - 14 років 00 місяців 11 днів (а.с.38).

Відповідно до отриманих судом апеляційної інстанції від Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області пояснень по справі, стаж роботи позивача за Списком № 1 (шахтарі) становить14 років 06 місяців 11 днів. Стаж позивача було враховано по 31.12.2014 року.

Згідно матеріалів справи, відповідачем не було враховано стаж з листопада 2010 року по грудень 2010 року, оскільки підприємством страхові внески не були перераховані, та з 01.01.2015 року по 22.04.2015 року, оскільки відповідачем після звільнення здійснено перерахунок пенсії та стаж роботи враховано по 31.12.2014 року (на момент звернення за призначенням пенсії 18.01.2015 року).

З матеріалів справи вбачається, що ВП «Шахта Привільнянська» відраховувала внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за листопад та грудень місяць 2010 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 1579 від 26.11.2010 року, № 231/02 від 25.11.2010 року, № 1676 від 28.12.2010 року, № 250/02 від 28.12.2010 року, № 68 від 28.01.2011 року, № 2/02 від 27.01.2011 року (а.с.8-10, 36-37). Відповідно до матеріалів справи вказані суми страхових внесків не зарахувались за цей період.

Відповідно до акту на предмет звірки взаємних розрахунків між ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Привольнянська» та УПФ України в м. Лисичанську Луганської області станом на 01.01.2016 р., платіжних доручень, внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ВП «Шахта Привільнянська» ВАТ «Лисичанськвугілля» сплачені по 31.10.2010 р. та з 01.01.2011 р. по 30.04.2015 року в повному обсязі (а.с.31).

Відповідно до розрахункових листів за листопад 2010 р. та грудень 2010 р., платіжних доручень, страхувальник ВП «Шахта Привільнянська» ВАТ «Лисичанськвугілля» по застрахованій особі ОСОБА_2 здійснював сплату страхових внесків по 31.10.2010 р., з листопада 2010 року по грудень 2010 року включно та з 01.01.2011 р. по 30.04.15 р.

За даними персоніфікованого обліку на сьогодні внески ВП «Шахта Привільнянська» ВАТ «Лисичанськвугілля» сплачені по 31.10.2010 р. та з 01.01.2011 р. по 30.04.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що несвоєчасна сплата страхових внесків ВП «Шахта Привільнянська» ВАТ «Лисичанськвугілля» не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу позивача, встановивши при цьому, що із заробітної плати останнього щомісячно утримувалися суми страхових внесків, та наявність у позивача права на перерахунок пенсії згідно до статті 8 Закону № 345-VI за наявністю необхідного стажу.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством, в якому він працює, обов'язку щодо сплати страхових внесків.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на те, що підприємством, на якому працює позивач, несвоєчасно сплачуються страхові внески, є безпідставними, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно утримуються суми страхових внесків, крім того, страхові внески за спірний період підприємством були сплачені, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач. Саме він нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, що підтверджується індивідуальними відомостями про нараховану особу. За несвоєчасність сплати страхувальником нарахованих страхових внесків із заробітної плати, застрахована особа відповідальності не несе.

На підставі викладеного, позивач не має відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

З урахуванням викладеного рішення відповідача щодо не зарахування позивачу до страхового та пільгового стажу період роботи з листопада по грудень 2010 року є незаконним.

Крім того, відповідачем 30.04.2015 року здійснено перерахунок пенсії позивача у зв'язку із його звільненням 23.04.2015 року, що підтверджується розпорядженням від 02.12.2015 року.

Разом з цим, відповідачем підчас перерахунку не було враховано стаж з 01.01.2015 року по 22.04.2015 року, оскільки стаж розраховано по 31.12.2014 року, тобто на момент звернення за призначенням пенсії 18.01.2015 року, а не на момент перерахунку пенсії. Стаж за Списком № 1 склав 14 років 06 місяців 11 днів.

Як зазначалось вище, відповідно до довідки ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» від 13.11.2015 року № 123 та копії трудової книжки, позивач працював у період з 27.07.2004 року по 22.04.2015 року за професією, посадою гірника підземного на ділянці внутрішнього транспорту, на ділянці Водовідливу, що передбачена Списком № 1 (а.с.3, 44). За даними персоніфікованого обліку на сьогодні внески ВП «Шахта Привільнянська» ВАТ «Лисичанськвугілля» сплачені по 31.10.2010 р. та з 01.01.2011 р. по 30.04.2015 року.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Отже, відповідачем неправомірно було не зараховано позивачу до страхового та пільгового стажу період роботи з 01 січня 2015 року по 22 квітня 2015 року.

Таким чином, стаж роботи позивача за Списком № 1, з урахуванням періоду роботи з листопада по грудень 2010 року та з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року складає більше 15 років.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ від 02.09.2008 року (далі - Закон № 345-VІ), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до матеріалів справи, підземний стаж роботи позивача з повним робочим днем в шахті у вугільній промисловості склав більше 15 років.

Таким чином, позивач набув необхідний стаж роботи з повним робочим днем в шахті у вугільній промисловості передбачений статті 8 Закону № 345-VІ, що дає право на призначення пенсії на підставі зазначеної норми.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Порушень, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 415/7391/15-а залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 415/7391/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська