Справа № 808/9109/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року (о 12 год. 50 хв.)Справа № 808/9109/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області Джанима Артема Володимировича

третя особа на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області Джанима Артема Володимировича (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, третя особа), в якому з урахуванням уточнення просить:

визнати протиправним рішення відповідача №РВ-15 від 21.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки площею 0,0300 га, розташованої на території Ботієвської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням «для ведення індивідуального дачного будівництва», відповідно до поданих документів;

зобов'язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Ботієвської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка перебуває в користуванні на умовах оренди у ФОП ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, вказує, що факт державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить на праві оренди ОСОБА_2, перешкоджає здійсненню виправлення помилки в Державному земельному кадастрі та приведенню у відповідність до проекту відведення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить позивачці на праві власності. Пояснює, що рішенням господарського суду від 23.04.2010 у справі №10/123/10, яке залишено без змін рішенням Запорізького апеляційного господарського суду від 23.09.2010, припинено право користування ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,050 га, розташовану на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка перебуває в користуванні на умовах оренди, та розірвано вказаний договір оренди земельної ділянки. Таким чином, з 23.09.2010 вказана земельна ділянка, на думку представника позивача, була вільною, тобто не була передана у власність або користування будь-якій фізичній або юридичній особі, у зв'язку із чим розпорядженням голови Приазовської РДА від 06.01.2011 №1 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вважає, що право власності на земельну ділянку, місце розташування якої визначається за топографо-геодезичними координатами, які містяться в проекті землеустрою, виникло з передбачених законом підстав і з дотриманням всіх передбачених законом умов. Посилається на приписи Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

27.01.2016 представником відповідача надано суду заперечення проти позову (вх. №3043), у яких, зокрема, вказує, що скасування державним кадастровим реєстратором земельної ділянки не є можливим у зв'язку з тим, що згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року реєстрація права власності або права користування та інших обтяжень проводиться державними реєстраторами Реєстраційної служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області.

Крім того, у судовому засіданні 04.04.2016 відповідач пояснив, що під час вивчення заяви позивача про внесення відомостей до Державного земельного кадастру встановлено, що надати витяг не має можливості у зв'язку із тим, що запитувана земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 в системі НКС зареєстрована за громадянином ОСОБА_5 та площа якої складає 0,0338 га, перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 97,4843% та зареєстрована за ФОП ОСОБА_2

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно із частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Третя особи у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх. № 2411 від 22.01.2016, №7746 від 09.03.2016). Зокрема, пояснює, що якщо земельна ділянка і була надана ОСОБА_3 з перетином земельної ділянки, наданій ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної ділянки №3 від 09.01.2009, то таке виділення було незаконним, оскільки рішень судів про вилучення у третьої особи земельної ділянки не існує та на момент складання державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04.10.2011, вже був користувачем землі 2,5 роки. Вказує, що земельна ділянка позивача знаходиться в зовсім іншому місці ніж земельна ділянка третьої особи, що підтверджується рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21.05.2015 по цивільній справі №325/585/15-ц, у якій, зокрема, встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 розташована не в межах спірної ділянки, яка перебуває в оренді у ФОП ОСОБА_2, жодних перетинів з нею не має та знаходиться зовсім в іншому місті, а також ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.09.2015 №22-ц/778/4192/15. Таким чином, маючи у власності земельну ділянку ОСОБА_6 без якихось правових підстав займає ще і земельну ділянку третьої особи, тому був вимушений на протязі кількох років судитись з нею. Усі спроби здійснення махінацій з орендованою земельною ділянкою спростовуються рішеннями судів, міліції, прокуратури, головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель, державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, а також земельно-кадастровою документацією. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі статті 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представника осіб, які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.

Так, що у володінні і користуванні позивача ФОП ОСОБА_2 як приватного підприємця на підставі договору оренди земельної ділянки № 3 від 09.01.2009, який зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2009 за № 3, перебуває земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер - НОМЕР_2, яка розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Вказаний договір оренди укладений на 49 років. Зазначена земельна ділянка передана третій особі в оренду для розміщення об'єктів торгівлі та ресторанного господарства.

У 2010 році Приазовська районна державна адміністрація звернулася до господарського суду з позовом про припинення права користування земельною ділянкою та дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2, який рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 у справі №10/123/10 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 23.09.2010 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення, Рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 у справі №10/123/10 - без змін.

Проте, постановою Вищого господарського суду від 22.12.2010 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 23.09.2010 та рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 у справі №10/123/10 в частині вирішення спору щодо припинення права користування орендованою земельною ділянкою скасовано і прийнято нове - у позові відмовити. В іншій частині вказані судові рішення залишено без змін.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області №1 від 06.01.2011 надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,03 га для індивідуального дачного будівництва із земель Ботієвської сільської ради.

ФОП ОСОБА_2 у червні 2011 року звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 за нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що постановою Приазовського районного суду від 06.05.2010 у справі №2-А-150/10 постанова від 17.03.2010 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою обґрунтоване використання орендованої ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки не за цільовим призначення, скасовано.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.06.2011, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2011, строк розгляду заяви поновлено, вказану заяву задоволено, рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 змінено, в позові відмовлено.

На підставі розпорядження №1 від 06.01.2011 ТОВ «Геофнформаційна компанія «Кадастр» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою Ботієвська сільська рада, Приазовський район, який затверджено Розпорядженням Приазовської районної державної адміністрації №711 від 16.08.2011.

04 жовтня 2011 року позивачем отримано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі реєстрації записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00256.

Постановою Вищого господарського суду від 19.10.2011 касаційну скаргу Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2011 та рішення Господарського суду Запорізької області від 15.06.2011 у справі №10/123/10-10/5009/3083/11 в частині зміни рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 у справі №10/123/10 та відмови у позові щодо позовних вимог про припинення права користування, скасовано, провадження по перегляду рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2010 у справі №10/123/10 за нововиявленими обставинами в цій частині припинено, в іншій частині постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2011 залишено без змін.

27 грудня 2011 року ФОП ОСОБА_2 звернувся із заявою до відділу Держкомзему у Приазовському районі про поновлення договору оренди та 28 квітня 2012 реєстрацію договору оренди від 23.04.2009 №73 поновлено у Державному реєстрі земель.

Крім того, 07 серпня 2014 року ФОП ОСОБА_2 отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, виданого Реєстраційною службою Приазовського районного управління юстиції Запорізької області стосовно прийняття у строкове платне користування земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,05 га для розміщення об'єктів торгівлі та ресторанного господарства на території Ботієвської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

У березні 2015 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року у справі №2/325/376/2015 провадження №325/585/15-ц зобов'язано, зокрема, ОСОБА_3 усунути перешкоди ФОП ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га, яка розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області шляхом демонтажу та прибирання п'яти вагончиків з цієї земельної ділянки.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, проте ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.09.2015 апеляційні скарги відхилено, рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.05.2015 у цій справі залишено без змін.

Судом також встановлено, що на замовлення позивача інженером - землевпорядником ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

15 липня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до начальника Дерземагенства в Приазовському районі Запорізької області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки площею 0,003 га, розташованої на території Ботієвської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, до якої додано завірену копію проекту землеустрою на 23 арк., технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Проте, реєстратором прийнято рішення від 21.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки запитувана земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 в системі НКС зареєстрована за громадянином ОСОБА_5 та площа якої складає 0,0338 га. Перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 97,4843% та зареєстрована за ФОП ОСОБА_2

Вважаючи протиправним рішення відповідача позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлено Законом України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №3613-VI)

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №3613-VI державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Частиною першою статті 21 Закону №3613-VI передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 24 Закону №3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Як встановлено пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Відповідно до пунктів 116-117 Порядку внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення: 1) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 2) нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 3) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку.

Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до відповідача із заявою про внесення змін до Державного земельного кадастру щодо розташування належній позивачу земельної ділянки площею 0,0300 га, останній обґрунтовував її тією обставиною, що відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, перебуває в межах іншої земельної ділянки - кадастровий номер :02:004:0516, що не відповідає даним проекту відведення земельної ділянки та підтверджується копією проекту землеустрою на 23 арк., технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) між земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 08.05.2010 №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/1768 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 1.2 розділу І Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 2.8 розділу II Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документів із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 122 Порядку визначено, що підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку є: 1) розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; 2) звернення із заявою неналежної особи; 3) невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 4) наявність заявлених відомостей у Поземельній книзі.

Так, розглянувши заяву позивача (реєстраційний №ЗВ-015) разом із доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення земельного кадастру реєстратором встановлено, що запитувана земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 в системі НКС зареєстрована за громадянином ОСОБА_5 та площа якої складає 0,0338 га, перетин ділянок (згідно технічної документації із землеустрою, виготовленої на замовлення позивача інженером - землевпорядником ОСОБА_8.) з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 97,4843% та зареєстрована за ФОП ОСОБА_2

Разом із цим, рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №2/325/376/2015 провадження №325/585/15-ц, які набрали законної сили, встановлено, що в ході дослідження технічного звіту встановлення меж земельної ділянки, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер - НОМЕР_2, площею 0,05 га, переданої в оренду ФОП ОСОБА_2, та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,03 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, разом з технічним звітом по матеріалах топографо-геодезичних робіт, схемами розташування вказаних земельних ділянок, викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, встановлено, що вищезазначена земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 04.10.2011 на підставі розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації № 711 від 16.08.2011, розташована не в межах спірної земельної ділянки, яка перебуває в оренді у ФОП ОСОБА_2, жодних перетинів з нею не має та знаходиться зовсім в іншому місті.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказані обставини підтверджуються також наявними в матеріалах протоколом про адміністративне правопорушення №018 від 04.08.2010 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.08.2010 №019, складеними відділом Держкомзему у Приазовському районі Запорізької області відносно ОСОБА_3, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.08.2014 Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, листом Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 20.08.2014 №Т-230-1, висновком Приазовського РВ ГУМВС України в Запорізькій області за результатами перевірки матеріалів ЄО №2138 від 17.11.2014 без ознак кримінального правопорушення від 23.11.2014.

Аналізуючи вище викладені норми та матеріали справи, суд дійшов висновку, що рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області №РВ-15 від 21.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки винесено правомірно та у відповідності до приписів законодавства, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак