Справа № 175/1445/16-а
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1445/16-а
Провадження № 2-а/175/29/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Інспектора ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову Інспектора ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ПС2 № 155220 від 06 квітня 2016 року про накладення на нього, ОСОБА_1 адміністративного стягнення та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у судове засідання не зявився.

Відповідач Інспектор ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 надав суду заперечення на позов, в яких просив розглядати справу без його участі та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що інспектором ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 06 квітня 2016 року винесено постанову серії ПС2 № 155220 та притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він 06 квітня 2016 року, керуючи автомобілем Vоlvo FМ 400 НР, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Іndox FЕ ЗС1R, номерний знак НОМЕР_2, рухаючись на 287 км. по автодорозі Харків-Сімферополь у напрямку м. Генічеськ перевозив небезпечну речовину за маршрутом м. Дніпропетровськ м. Генічеськ та не мав рідини для промивання очей, та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. (а.с.8).

Оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення особою, зокрема позивачем, правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем у обґрунтування адміністративного позову, у той час як згідно з доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до протоколу, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить. Відповідачем не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 155220 від 06 квітня 2016 року, не відповідає вимогам вищезазначених норм, в постанові не зазначено опис обставин правопорушення, в чому саме полягало не укомплектування автомобіля, якого саме обладнання не вистачало, також в постанові не зазначено нормативний акт який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (не зазначено норми кодексу України про адміністративні правопорушення які на думку співробітника поліції ОСОБА_1 порушив). Автомобіль та причіп відповідно до свідоцтв виданих 10.03.2016 року РСЦ 1240 МВС України в Дніпропетровській області допущено до перевезення небезпечних вантажів, а також укомплектовано необхідним обладнанням відповідно до вимог діючого законодавства. 06 квітня 2016 року ОСОБА_1 перевозив на автомобілі вуглеводневий скраплений паливний для комунально-побутового споживання, марки СПБТ ДСТУ 4047- 2001 (код УКТ ЗЕД НОМЕР_3) Клас 2.1.

Перевезення небезпечних вантажів на Україні регулюється Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 06 квітня 2000 року № 1644-ІІІ, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів ДОПНВ від 30 вересня 1957 року ратифікованою Україною 01.05.2000 року та додатками до неї.

Так відповідно до пункту 5.6 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, в обов'язковому порядку укомплектовується таким обладнанням: незалежно від номерів зразків знаків небезпеки, зазначених для них у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ: не менш як одним противідкотним упором на кожний транспортний засіб, який має відповідати максимальній масі транспортного засобу та діаметру його коліс; не менш як двома попереджувальними знаками (пристроями) з власною опорою (конусами із світловідбивною поверхнею, або миготливими ліхтарями жовтого кольору з автономним живленням, або знаками аварійної зупинки). Транспортна одиниця може комплектуватися будь-якою комбінацією із зазначених попереджувальних знаків (пристроїв); жилетами оранжевого кольору із світловідбивними елементами для кожного члена екіпажу; захисними рукавичками для кожного члена екіпажу; переносними ліхтарями для кожного члена екіпажу. Ліхтарі не повинні мати відкритих металевих поверхонь, здатних призвести до іскроутворення; засобами захисту очей (наприклад, захисними окулярами) для кожного члена екіпажу; під час перевезення всіх небезпечних вантажів, крім небезпечних вантажів, для яких у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ, зазначені номери зразків знаків небезпеки 1, 1.4, 1.5, 1.6, 2Л, 2.2 або 2.3, - додатково рідиною для промивання очей.

Як вбачається з вищезазначених норм та доданих до заяви письмових доказів під час перевезення небезпечного вантажу, який перевозив ОСОБА_1 законодавством не передбачена обов'язкова додаткова комплектація автомобіля рідиною для промивання очей, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не були встановлені докази наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 94, 128, 171-2 КАС України, ст. ст. 268, 280 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Інспектора ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 № 155220 від 06 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, закрити через відсутність в його діях складу правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Інспектора ДПС Взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 275,60 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ж.М. Озерянська