Справа № П/811/2240/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Момонт Г.М.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2016 рокусправа № П/811/2240/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. у справі №П/811/2240/15 за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 1 368 430,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за ФОП ОСОБА_2 рахується податковий борг по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1 368 430,70 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2009 р. Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось в судовому порядку та залишено в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 року, яка набрала законної сили. Податкова вимога була сформована 18.03.2015 року та отримана за адресою відповідача 22.05.2015 року, проте сума заборгованості в добровільному порядку сплачена не була.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р.адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету в особі Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області податковий борг у розмірі 1 368 430,70 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції в своєму рішенні робить посилання на норми Податкового кодексу України, що є порушенням норм матеріального права, оскільки станом на час проведення виїзної планової перевірки та дату складання акту перевірки щодо відповідача Податковий кодекс України не діяв, оскільки був затверджений зі змінами та доповненнями внесеними Законом України від 23.12.2010 року №2856-VI.

Зауважив, що обов'язок сплатити штрафні санкції передбачені за порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, які накладаються на підставі Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 р. №436/95, не належать до податкового зобов'язання відповідно до Закону України «Про систему оподаткування», який діяв на момент прийняття податкового повідомлення-рішення за яким позивач просить стягнути заборгованість. Наведені штрафи належать до адміністративно-господарських санкцій згідно ст.241 ГК України.

Також штрафні санкції накладені на ФОП є конфіскаційними, у результаті їх застосування у суб'єкта господарювання державою вилучаються основні або оборотні фонди, інше майно, їх накладання відповідно до ст.41 Конституції України можливе лише за рішенням суду. Зважаючи не це, звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення сум штрафних санкцій має бути в межах строків, установлених ст.250 ГК України.

Порушення підприємцем правил обігу готівки були виявлені у березні 2009 року, а позов про стягнення штрафу пред'явлений у липні 2015 р., тобто за межами встановленого ст.250 ГК України.

Враховуючи те, що рішення суду, яким податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2009 р. залишено в силі, було отримано податковим органом 29.12.2014 року, а до суду позивач звернувся у липні 2015 р., то їм було порушено і шестимісячний строк на звернення до суду встановлений ст.99 КАС України.

Крім того зазначив, податкову вимогу №1320-23 від 18.03.2015 року, всупереч твердженням позивача, не отримував, в повідомленні про отримання даного поштового відправлення зазначено не підпис, а прізвище та ініціали невідомої особи, що позбавило його можливості своєчасно почати процедуру оскарження.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 14.09.2005 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради та з 21.09.2005 року перебувала на податковому обліку в ДПІ у м.Кіровограді (а.с.5; а.с.23-24).

Посадовими особами ДПІ у м.Кіровограді було проведено планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.04.2006 року по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт перевірки №19/10- від 04.03.2009 р. (а.с.4-20).

На підставі висновків наведеного акту перевірки контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2009 р. № ДПІ у м. Кіровограді, яким застосовано до ПП ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 368 430,70 грн. (а.с.3).

Зазначене рішення податкового органу було оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.02.2010 р. в частині позовних вимог про визнання нечинним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2009 р. № відповідачу було відмовлено.

Постанова суду набрала законної сили згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 р. (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 р. у справі №2а-7020/09/1170 уповноважена особа Кіровоградської ОДПІ отримала 29.12.2015 року.

18.03.2015 р. податковим органом виставлено податкову вимогу №1320-23 на суму 1 368 430,70 грн., яка 13.05.2015 р. надіслана на адресу відповідача та вручена 22.05.2015 року (а.с.22).

Згідно з п. 1.2 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ (в редакції чинній на момент прийняття рішення про застосування штрафних санкцій) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент узгодження податкового зобов'язання) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з абз.3 ст.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 р. №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пп.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ, чинного на час винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2009 р. №, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно з пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ (в редакцій чинній на момент прийняття рішення про застосування штрафних санкцій) у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Наведена вище норма кореспондується із п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент узгодження податкового зобов'язання), відповідно до якого у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ визначено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Наведена вище норма кореспондується із пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент узгодження податкового зобов'язання), відповідно до якого податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент узгодження суми грошового зобов'язання) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до п.58. 3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У відповідності до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження

Оскільки рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2009 р. № оскаржувалось в судовому порядку, за приписами вищенаведених норм податкове зобов'язання відповідача зі сплати штрафних санкцій вважається узгодженим з моменту набрання чинності ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-7020/09/1170 - 27.03.2013 р.

Відповідач був зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму за рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.03.2009 р. № у розмірі 1 368 430,70 грн. протягом 10 календарних днів наступних за 27.03.2013 р., тобто до 08.04.2013 року включно.

Оскільки відповідач наведену суму узгодженого грошового зобов'язання у встановлений законодавством строк не сплатив, зазначена сума грошового зобов'язання з 09.04.2013 року набула статусу податкового боргу.

18.03.2015 р. - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання, податковим органом виставлено податкову вимогу №1320-23 на суму 1 368 430,70 грн., яка 13.05.2015 р. була надіслана на адресу відповідача та вручена під підпис 22.05.2015 року за адресою відповідача: пр.-т Перемоги, 14, кв.52, м.Кіровоград.

Доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині застосування норм Податкового кодексу України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на момент виникнення у відповідача обов'язку по сплаті суми податкового зобов'язання (його узгодження - 27.03.2013 року) та на момент звернення позивача до суду - чинним був Податковий кодекс України, а тому процедура примусового стягнення самостійно не сплаченої суми узгодженого податкового зобов'язання здійснюється на підставі податкового законодавства діючого на момент виникнення у платника податків обов'язку по сплаті такого зобов'язання.

Посилання відповідача на те, що обов'язок сплатити штрафні санкції передбачені за порушення Положення 3637, які накладаються на підставі Указу 436, не належать до податкового зобов'язання, а належить до адміністративно-господарських санкцій згідно ст.241 ГК України спростовуються з огляду положення п.1.2 ст.1 та пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ (в редакції чинній на момент прийняття рішення про застосування штрафних санкцій).

Твердження апелянта про те, що звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій має бути в межах строків, установлених ст.250 ГК України не відповідає дійсності, оскільки стягнення податкового зобов'язання за штрафними санкціями застосованими податковим органом здійснюється на підставі податкового законодавства та із застосуванням строків передбачених КАС України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

В свою чергу пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено права органу звертатись до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу.

Доводи відповідача про те, що рішення суду, яким податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2009 р. залишено в силі, було отримано податковим органом 29.12.2014 року, а до суду позивач звернувся у липні 2015 р., чим порушено шестимісячний строк на звернення до суду встановлений ст.99 КАС України спростовуються з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Податкова вимога про сплату податкового боргу була надіслана платнику податків 13.05.2015 р., а тому право на стягнення коштів у податкового органу виникло лише через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, тобто 13.07.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2015 року - не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання платнику податкової вимоги та у межах 6 місяців з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу.

Посилання апелянта на те, що податкову вимогу №1320-23 від 18.03.2015 року він не отримував, в повідомленні про отримання даного поштового відправлення зазначено не підпис, а прізвище та ініціали невідомої особи, що позбавило його можливості своєчасно почати процедуру оскарження є безпідставними з огляду на наступне.

Податкова вимога №1320-23 від 18.03.2015 р. була направлена на адресу відповідача: пр.-т Перемоги, 14, кв.52, м.Кіровоград (яка також зазначена відповідачем в апеляційній скарзі) та вручена під підпис 22.05.2015 року за зазначеною адресою ОСОБА_4, а тому в силу приписів п.58. 3 ст.58 Податкового кодексу України вважається врученою боржнику. Доказів оскарження зазначеної вимоги апелянт до суду не надав.

На підставі викладеного, враховуючи ненадання відповідачем до суду доказів сплати податкового боргу в розмірі 1 368 430,70 грн. або інших доказів в обґрунтування його відсутності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. у справі №П/811/2240/15 за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва