Справа № 810/386/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/386/16 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Губської Л.В.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нік-Електроніка" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нік-Електроніка" (далі - позивач, ТОВ "Нік-Електроніка") звернулось до суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2015 №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Нік-Електроніка" (ідентифікаційний код 33401202) зареєстроване в якості юридичної особи 08.04.2005 та здійснює господарську діяльність пов'язану, зокрема, з виробництвом інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В липні 2015 року посадовими особами Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 27.07.2015 №677 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Нік-Електроніка" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ "Ракета Пластік" () та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, ТОВ "Лекес Груп" () та з ТОВ "М.В.І. Консалт" () за період з 01.02.2015 по 31.03.2015, з ТОВ "Сканті" () за період з 01.04.2015 по 30.04.2015.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 07.08.2015 №1073/22-4/33401202 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ "Нік-Електроніка" вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 3663262 грн., у т.ч. за лютий 2015 року на суму 1404287 грн., за березень 2015 року на суму 2245985 грн., за квітень 2015 року на суму 12990 грн.

Такі висновки податковий орган пов'язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між ТОВ "Нік-Електорінка" та ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті". На думку перевіряючих, контрагенти позивача не мали реальних можливостей для здійснення господарських операцій з поставки товарів.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.08.2015 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 5494893,00 грн., з яких: 3663262,00 грн. - за основним платежем; 1831631,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи,ТОВ "Нік-Електроніка" мало господарські відносини з контрагентами ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті".

Так, між позивачем (Покупець) та ТОВ "Лекес Груп" (Постачальник) було укладено Договір поставки №14 від 09.02.2015.

Відповідно до умов даного договору постачальник зобов'язується передати у встановлений строк у власність покупця на умовах, визначених цим договором, специфікаціями до нього товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються Специфікацією. У Специфікації можуть зазначатися і інші умови необхідні для поставки товару. Специфікацією може бути рахунок-фактура.

В лютому та березні 2015 року на виконання умов договору поставки №14 від 09.02.2015 ТОВ "Лекес Груп" на підставі виставлених рахунків-фактур було продано позивачу товар, що підтверджується рахунками-фактурами, видатковими накладними.

Вказані рахунки-фактури та видаткові накладні були підписані посадовою особою ТОВ "Лекес Груп" та завірені печаткою цього товариства.

Транспортування придбаного у ТОВ "Лекес Груп" товару було здійснено власним автотранспортом ТОВ "Нік-Електроніка", що підтверджується подорожніми листами та свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів ТОВ "Нік-Електроніка", належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

За фактом настання першої з подій (отримання товару) позивач отримав від ТОВ "Лекес Груп" податкові накладні в лютому 2015 року на загальну суму 8425719,06 грн.

Вказані податкові накладні були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями №1, копії яких наявні в матеріалах справи.

На підставі вказаних податкових накладних позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ за лютий 2015 року у розмірі 1404286,51 грн. та за березень 2015 року у розмірі 1579319,22 грн., яка була сплачена в ціні придбаних товарів по взаємовідносинах з ТОВ "Лекес Груп".

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ "М.В.І. Консалт" (Постачальник) було укладено Договір поставки №22 від 18.03.2015.

Відповідно до умов даного договору постачальник зобов'язується передати у встановлений строк у власність покупця на умовах, визначених цим договором, специфікаціями до нього товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються Специфікацією. У Специфікації можуть зазначатися і інші умови необхідні для поставки товару. Специфікацією може бути рахунок-фактура.

В березні 2015 року на виконання умов договору поставки №22 від 18.03.2015 ТОВ "М.В.І. Консалт" на підставі виставлених рахунків-фактур було продано позивачу товар, що підтверджується рахунками-фактурами та видатковими накладними.

Вказані рахунки-фактури та видаткові накладні були підписані посадовою особою ТОВ "М.В.І. Консалт" та завірені печаткою цього товариства.

Транспортування придбаного у ТОВ "М.В.І. Консалт" товару було здійснено власним автотранспортом ТОВ "Нік-Електроніка", що підтверджується подорожніми листами, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

За фактом настання першої з подій (отримання товару) позивач отримав від ТОВ "М.В.І. Консалт" податкові накладні в березні 2015 року на загальну суму 3999997,89 грн.

Вказані податкові накладні були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями №1, копії яких наявні в матеріалах справи.

На підставі вказаних податкових накладних позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ за березень 2015 року у розмірі 666666,33 грн., яка була сплачена в ціні придбаних товарів по взаємовідносинах з ТОВ "М.В.І. Консалт".

Крім того, позивач також мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Сканті".

Так, в квітні 2015 року ТОВ "Сканті" на підставі виставлених рахунків-фактур було продано позивачу батарейки, що підтверджується рахунками-фактурами та видатковими накладними.

Вказані рахунки-фактури та видаткові накладні були підписані посадовою особою ТОВ "Сканті" та завірені печаткою цього товариства.

За фактом настання першої з подій (отримання товару) позивач отримав від ТОВ "Сканті" податкові накладні в квітні 2015 року на загальну суму 77940,00 грн.

Вказані податкові накладні були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких наявні в матеріалах справи.

На підставі вказаних податкових накладних позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ за квітень 2015 року у розмірі 12990,00 грн., яка була сплачена в ціні придбаних товарів по взаємовідносинах з ТОВ "Сканті".

Поряд з цим, судом першої інстанції також встановлено, що що отримані від ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті" товарно-матеріальні цінності позивач використав у своїй основній господарській діяльності - виробництві контрольно-вимірювальних приборів.

Цей факт підтверджується лімітно-забірними картками про використання позивачем отриманого від ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті" товару в виробництві власної продукції; специфікаціями на лічильники електричної енергії з переліком комплектуючих, які вироблялись позивачем у цей період; видатковими накладними на відвантаження цих типів лічильників електричної енергії покупцям; виписаними податковими накладними, якими підтверджується факт виникнення податкових зобов'язань у позивача при продажу цих типів лічильників електричної енергії покупцям, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не містить доказів невідповідності наданих позивачем під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського та податкового обліку мають обов'язкові реквізити відповідно до нормативних документів, які регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що надані позивачем первинні документи за змістом і формою є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять інформацію про здійснені господарські операції.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що господарські відносини між позивачем та ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті" документально підтверджені та мали реальний характер.

Колегія суддів наголошує, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.

Судом першої інстанції встановлено, що на час укладання та виконання зазначених правочинів, ТОВ "Лекес Груп", ТОВ "М.В.І. Консалт", ТОВ "Сканті" були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі проаналізовано зміст правих норм, викладених у п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1 ст. 200, п.п. 201.6 ст.201 ПК України, надано належну оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим, судова колегія підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17.05.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Губська Л.В.

Ісаєнко Ю.А.