Справа № 808/4515/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ К/800/26428/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуЕнергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року
у справі№808/4515/13-а
за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»
доЕнергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
провизнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі по тексту - позивач, ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, правонаступником якої є Енергодарська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач, Енергодарська ОДПІ), в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 9 від 14 березня 2013 року, зобов'язати Енергодарську ОДПІ зарахувати суму переплати податку на прибуток за 2012 рік в розмірі 271464250,00 грн. в рахунок авансових платежів податку на прибуток за січень - лютий 2013 року в розмірі 9303246,00 грн. та здійснити коригування даних в картці особового рахунку ВП ЗАЕС шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток державних підприємств в розмірі 9303246,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

За результатами перегляду зазначеного судового рішення 24 березня 2015 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року скасовано, а позов задоволено частково:

визнано протиправною винесену Енергодарською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області податкову вимогу № 9 від 14 березня 2013 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в грудні 2012 року позивач ВП ЗАЕС сплатив до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 277641863,00 грн. з призначенням платежу «авансова сплата податку на прибуток» за січень-вересень 2013 року (код бюджетної класифікації 11023100 «Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності»), та розрахував щомісячний платіж в розмірі 4651623,00 грн., що підтверджено платіжними дорученнями №7393 та №7394 від 28 грудня 2012 року.

За даними державної податкової служби станом на 31 грудня 2012 року переплата по податку на прибуток у ВП ЗАЕС складала суму 313517463,00 грн.

Враховуючи наявність переплати з податку на прибуток, позивач неодноразово звертався до Енергодарської ОДПІ із заявами про зарахування переплати грошових коштів з податку на прибуток 2012 року у рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, в тому числі за січень-лютий 2013 року, а саме: заяви №18743/15 від 29 грудня 2012 року, №439/15 від 11 січня 2013 року, №1827/15 від 08 лютого 2013 року та №2095/15 від 14 лютого 2013 року.

27 лютого 2013 листом №1292/10/15-105 «Про надання інформації» відповідач повідомив ВП ЗАЕС про непроведення зарахування переплати в рахунок погашення авансового платежу з податку на прибуток.

Згідно з картками особових рахунків ВП ЗАЕС в Енергодарській ОДПІ станом на 14 березня 2013 року за ВП ЗАЕС обліковується податковий борг з авансових внесків з податку на прибуток в сумі 9303246,00 грн., що і стало підставою для складення та направлення Енергодарською ОДПІ податкової вимоги №9 від 14 березня 2013 року.

Після винесення зазначеної вимоги податковим органом були задоволені заяви позивача про зарахування в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток суми переплати з зазначеного податку, та надані управлінню Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області висновки №55 від 28 березня 2013 року та №75 від 18 квітня 2013 року відповідно. На підставі названих висновків 29 березня 2013 року на картку особового рахунку ВП ЗАЕС за кодом бюджетної класифікації 11023100 було зараховано кошти в розмірі в сумі 6099742,52 грн., а 19 квітня 2013 року - 6217881,00 грн., якими здійснено погашення податкового боргу ВП ЗАЕС зі сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана позивачем податкова вимога є відкликаю, а отже не порушує прав платника.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що саме неправомірна бездіяльність суб'єкта владних повноважень в частині здійснення зарахування в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток суми переплати з названого податку, призвело до виникнення боргу у позивача та складення податкової вимоги. У зв'язку з тим, що податкова вимога на час розгляду справи судом є відкликаною, а її складення зумовлено неправомірною бездіяльністю податкового органу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання податкової вимоги протиправною.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач посилається на його прийняття без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців четвертого, п'ятого та шостого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 млн. грн.) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Пунктом 87.1 ст.87 ПК України прямо передбачено, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивачем у грудні 2012 року було проведено сплату податку на прибуток. Внаслідок такої оплати у позивача станом на 31 грудня 2012 року утворилась переплата із названого податку у сумі 313517463,00 грн.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.115 названого пункту надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені положеннями статті 43 ПК України.

Відповідно до пункту 43.1 згаданої статті помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як встановлено судами та не заперечується відповідачем, позивачем були подані заяви про перерахування переплати з податку на прибуток на погашення грошових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток.

Однак, у строки, визначені податковим законодавством, відповідні заяви відповідачем розглянуті не були.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо протиправності податкової вимоги №9 від 14 березня 2013 року без її скасування, у зв'язку з тим, що на час розгляду справи така вимога є відкликаною.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі №808/4515/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна