Справа № 808/934/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року (о 12 год. 25 хв.) Справа № 808/934/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача Воронцової Х.О.,

представника першого відповідача Терехової Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці ДФС

до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення переплати ввізного мита

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач 1), до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якому просить з урахуванням уточненого адміністративного позову №1-10/16:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача 1 щодо ненадання відповідачу 2 висновку про повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2014/023265 від 30.12.2014 у розмірі 46 244,19 грн.;

зобов'язати відповідача 1 прийняти Висновок про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів за ВМД № 112030000/204/023265 від 30.12.2014 у розмірі 46 244,19 грн., та надати Висновок для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що за результатами судового оскарження, рішення митного органу про коригування митної вартості товару №112030000/2014/000305/1 від 30.12.2014 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2014/00366 від 30.12.2014 скасовані, у зв'язку з чим після набрання законної сили рішенням суду, позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів у сумі 46 244,19 грн., проте митний орган відмовив у поверненні надмірно сплачених до бюджету митних платежів із посиланням на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №808/3419/15 виконано в повному обсязі, тому відсутні підстави для повернення надмірно сплаченого ввізного мита за ВМД №112030000/2014/023265. Вважає, що відмова Запорізької митниці ДФС є протиправною та суперечить приписам чинного законодавства України, оскільки всі вимоги Порядку№618 були позивачем виконані. Митний орган не зазначаючи про порушення підприємством будь-яких умов, передбачених Порядком №618, виконання яких є необхідним для повернення надмірно сплачених податків, відмовляє в поверненні надмірно сплачених митних платежів посилаючись на такі підстави, які не можуть бути підставами для відмови. Вказує, що переплата ввізного мита є порушенням права власності підприємства, оскільки саме лише скасування рішення про коригування митного органу про визначення митної вартості товару без відшкодування декларанту матеріальної шкоди, завданої таким рішенням, не відновлює порушених прав позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та надав додаткові усні пояснення, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 11.04.2015 №633/92/08-70-10 вказав на те, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу обчислення у встановленому законом порядку відноситься до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішення митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості. Зазначає, що дану позицію підтримує Вищий адміністративний суд України у постанові від 19.03.2015 №К/800/52341/13, Верховний суд України у справі №2а-439а13 від 17.12.2013. Так, в постанові від 15.04.2014 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України зазначила, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. Також пояснює, що до заяви про повернення надмірно сплачених платежів позивачем не були надані документи, що підтверджують суму помилково та / або надмірно сплачених митних та інших платежів, а відтак у митниці не було підстав на підготовку висновку.

Під час розгляду справи по суті представники відповідача 1 підтримали заперечення з підстав викладених вище, а також надали додаткові усні пояснення. На підставі викладеного, просили у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду пояснення від 29.03.2016 №12-12/256-2394 (вх. № 10451), в яких зазначає, що оскільки відповідного висновку про повернення позивачу помилково або надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 46 244,19 грн. від Запорізької митниці ДФС не надходило, тому підстави для перерахування коштів у ГУ ДКСУ у Запорізькій області відсутні. Також у поясненнях зазначає, що позивач звертається з вимогою щодо повернення з державного бюджету коштів, при цьому до позовної заяви не додано жодних платіжних доручень, якими вищевказані кошти було перераховано до державного бюджету. Просить суд врахувати при розгляді справи надані пояснення, а також розгляд справи проводити за відсутності представника ГУ ДКСУ у Запорізькій області.

На підставі статті. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (ідентифікаційний код 00186536) зареєстровано як юридична особа 15.04.1994 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №029409.

ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до митного оформлення було надіслано електронну митну декларацію на товар - "Оксид молібдену фракція 0-4 мм 97 %, 4- 7 мм 3 %. Вага чистого Мо 12698 кг. Lot: МO208. Вміст Мо 63.49 %, Сu 0.65 %, S 0.076 %, Pb 0,041 %, С 0.043 %, Р 0,034 %. Оксид молібдену одержаний випалюванням сульфідного молібденового концентрату та призначений для подальшого виробництва феросплаву-феромолібдену. Виробник: нема даних. Торгівельна марка: нема даних". Митній декларації було присвоєне № 112030000/2014/023204.

Митна вартість товару декларантом визначена за першим методом митної оцінки (за ціною угоди). Митні платежі за вказаною ВМД повинні були становити 87 291,96 грн. ввізного мита, що відображено в графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» декларації.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем до митної декларації № 112030000/2014/023204 були надані всі необхідні товаросупровідні та товаротранспортні документи на вантаж для підтвердження числового обрахунку заявленої митної вартості, відповідно до частини другої статті 53 та статті 335 Митного кодексу України.

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення від 30.12.2014 №112030000/2014/000305/1 про коригування митної вартості товарів, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за резервним методом, на підставі якого винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2014/00366 за поданою ВМД №112030000/2014/023204.

У зв'язку з незгодою з визначеною відповідачем митною вартістю товару позивач використав надане частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України право на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг на умовах фінансової гарантії шляхом сплати до бюджету сум митних платежів, виходячи з вартості, визначеною митницею та випускає товари у вільний обіг за МД № 112030000/2014/023265 від 30.12.2014 під гарантійні зобов'язання.

Платежі за МД № 112030000/2014/023265 від 30.12.2014 ввізного мита склали 133 534,44 грн. (графа 47 митної декларації) та сплачені платіжним дорученням від 30.12.2014 №52165 на загальну суму 5 000 000,00 грн., що саме представником відповідача не заперечене.

Проте, не погодившись з прийнятим рішенням про визначення митної вартості та карткою відмови, ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" звернулось із відповідною позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.

Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2015 у справі №808/3419/15 визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості №112030000/2014/000305/1 від 30.12.2014 та картку відмови у прийнятті митної декларації № 112030000/2014/00366 за ВМД №112030000/2014/021187.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 апеляційна скарга Запорізької митниці залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції у справі № 808/3419/15 - без змін.

19.11.2015 позивачем на адресу Запорізької митниці ДФС направлено заяву від 18.11.2015 №111/КС-380, в якій просив повернути на розрахунковий рахунок підприємства надмірно сплачені до бюджету грошові кошти за МД №112030000/2014/023265 від 30.12.2014 у розмірі 46 244,19 грн. переплати ввізного мита, також вказано напрям перерахування коштів.

Однак, 02.12.2015 за вих. №1405/11/08-70-25 Запорізька митниця надала відповідь, згідно якої з посиланням на приписи статей 54, 55 Митного кодексу України та Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, повідомлено про відсутність підстав для оформлення висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів за МД 30.12.2014 №112030000/2014/23265, оскільки митницею виконано в повному обсязі рішення суду по справі №808/3419/15, яке вступило в законну силу, а саме скасовано рішення про коригування митної вартості та вважається скасованою картка відмови.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання ГУ ДКС України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем коштів протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного та Податкового кодексів України, а також іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Статтею 295 Митного кодексу України визначено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України немає, але воно міститься в податковому законодавстві.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

У відповідності до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі - Порядок №618).

Згідно з абзацами першим, другим, дванадцятим пункту 1, пунктами 2, 3 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Спільним наказом Міністерства доходів і зборів України і Міністерства фінансів України №882/1188 від 30.12.2013 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №882/1188).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №882/1188 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Обов'язковим реквізитом заяви є визначення платником податку напрямів перерахування коштів, що повертаються як помилково та/або надміру сплачені.

Аналогічні за змістом приписи наведено у Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015, який є чинним з 22.01.2016.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України із зазначенням шляху перерахування коштів.

Як було зазначено судом, позивач подав таку заяву у листопаді 2015 року, однак листом від 02.12.2015 №1405/11/08-70-25 Запорізька митниця ДФС відмовила позивачу у поверненні сплачених грошових зобов'язань. В листі відповідач посилається на те, що митницею виконано в повному обсязі рішення суду по справі №808/3419/15, яке вступило в законну силу, а саме скасовано рішення про коригування митної вартості та вважається скасованою картка відмови.

Однак, суд критично оцінює таке трактування, оскільки фактично митний орган вважає, що кошти, списані з рахунку декларанта під гарантійне зобов'язання взагалі поверненню не підлягають, навіть враховуючи встановлену протиправність рішення про коригування митної вартості товарів.

Зі змісту Порядку №618 вбачається, що підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплачених митних платежів може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до митного органу із заявою про повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів, претензій щодо оформлення якої відповідачем висловлено не було, як і не заперечувався розмір заявленої до стягнення суми, не зазначено і про наявність податкового боргу у такого підприємства.

Оскільки постановою суду від 05.08.2015 у справі №808/3419/15, яка набрала законної сили, скасовано вищевказане рішення про визначення митної вартості товару, яким позивачу збільшено суму митних платежів, то відповідно скасована підстава для сплати позивачем грошових коштів визначених митним органом.

Відтак, посилання митного органу на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2015 у справі №808/3419/15 не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку №618, суд вважає безпідставним. Так, при розгляді Запорізьким окружним адміністративним судом справи №808/3419/15, зроблено висновок про те, позивач надав вичерпну кількість документів для підтвердження вказаної ним ціни на імпортований товар, виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не стосувались числового значення заявленої митної вартості.

Щодо суми надмірно сплачених позивачем коштів суд виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що під час первісного оформлення товару митна вартість товару декларантом визначена за першим методом митної оцінки (за ціною угоди). Митні платежі за вказаною ВМД повинні були становити 87 291,96 грн. ввізного мита, що відображено в графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» декларації. Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення від 30.12.2014 №112030000/2014/000305/1 про коригування митної вартості товарів, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за резервним методом.

30.12.2014 на підставі рішення митного органу декларант оформив нову ВМД по МД № 112030000/2014/023265, платежі за якою ввізного мита склали 133 534,44 грн. (графа 47 митної декларації) та сплачені платіжним дорученням від 30.12.2014 №52165 на загальну суму 5 000 000,00 грн., що саме представником відповідача не заперечене.

Таким чином, в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару переплата з ввізного мита склала - 46 244,19 грн.

Крім того, суд зазначає, що підставою для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 46 244,19 грн. стало саме рішення Запорізької митниці від 30.12.2014 №112030000/2014/000305/1, а оскільки вказане рішення скасовано, то кошти в розмірі 46 244,19 грн. є безпідставно сплаченими незалежно від того, чи визначить митний орган митну вартість імпортованого позивачем товару за методом №1, чи ні, а прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості товару може бути лише підставою для сплати коштів вже в новому розмірі.

Статтею 27 Митного кодексу України визначено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

За таких умов, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України. На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п'яти робочих днів мав здійснити повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України.

Згідно з пунктами 8 - 11 Порядку №1146 орган ДФС у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновкiв органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

Висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Із наведених вище правових норм вбачається, що законодавчою передумовою повернення коштів є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Таким чином, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14, в якій зазначено, що у разі якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Однак, Запорізькою митницею ДФС висновок не підготовлено, внаслідок чого не відбулося повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

У зв'язку з цим та враховуючи, що позивач діяв згідно вимог законодавства, а підстави для відмови у задоволенні його заяви про повернення коштів є вичерпними і в даному випадку відсутні, суд вважає, що оскільки відповідачем не було вжито передбачених законом дій щодо надання вищевказаного висновку, а лише надано письмову відповідь про відсутність підстав для повернення коштів з Державного бюджету України, в даному випадку мала місце відповідна протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

За приписами статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на те, що саме митний орган проводить перевірку наявності надмірно сплачених митних платежів, визначає їх розмір, складає та направляє до органу казначейства висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних платежів, суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги в частині зобов'язання митного органу прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Запорізької митниці ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2014/023265 від 30.12.2014 у розмірі 46244,19 грн.

Зобов'язати Запорізьку митницю ДФС прийняти Висновок про повернення Публічному акціонерному товариству «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» надмірно сплачених митних платежів за ВМД № 112030000/204/023265 від 30.12.2014 у розмірі 46244,19 грн., та надати Висновок для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» суму судового збору 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривен) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак