Справа № 826/19010/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Київ справа № 826/19010/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправними дій, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач) щодо затримки виплати коштів позивачу з 27.03.2015 до 21.04.2015 (25 днів), що призвело до нанесення їй матеріальних збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі - Банк) у 2014 році були укладені договори депозитного вкладу та карткового рахунку з Банком.

По умовам договору депозитного вкладу, Банк своєю участю на договірних засадах з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) забезпечував вкладнику (позивачу) повернення коштів в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку в зв'язку з його ліквідацією як неплатоспроможного банку.

З 21.11.2014 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20.11.2014 № 123 було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

На день введення тимчасової адміністрації на депозитному рахунку позивача разом з відсотками знаходилося 50 916 грн. та на картковому рахунку - 2 884 грн.

17 лютого 2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації» № 35.

В лютому 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» було прийнято рішення про виплату гарантованих сум вкладникам карткових рахунків Банку через банки-агенти.

Перша черга виплати 2 884 грн. була виплачена вкладнику через банк-агент «Укргазбанк» вчасно та в повному обсязі.

В подальшому, після прийняття Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 20.03.2015 № 63, з 27.03.2015 було вирішено розпочати виплати гарантованих сум вкладникам депозитних договорів через банки-агенти.

Банком-агентом для таких виплат було визначено «Райффайзен Банк Аваль».

Кошти в сумі 50 916 грн. були отримані позивачам лише 21.04.2015 з затримкою на 25 днів з вини, на думку ОСОБА_1, як банку «Райффайзен Банк Аваль», так і Фонду.

Причиною затримки отримання вкладником відшкодування стало те, що Фонд неодноразово надсилав паспортні дані позивача банку-агенту «Райффайзен Банк Аваль» неналежно їх оформивши.

Отримуючи такі дані позивача, банк-агент «Райффайзен Банк Аваль» відмовлявся від отримання виправлених паспортних даних та від виплати коштів у сумі 50 916 грн.

Позивач вважає, що з вини відповідача не було своєчасно виконано відшкодування суми депозитного вкладу, так як це стало причиною відмови банка-агента «Райффайзен Банк Аваль» виконати делеговані йому Фондом повноваження по виплаті вкладнику коштів у сумі 50 916 грн., що призвело, на думку позивача, до нанесення йому матеріальних збитків та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав заперечення по справі, в яких зазначає, що 20.02.2015 позивачем було отримано кошти в сумі 2 884,06 грн. та 21.04.2015 - 50 916,15 грн.

Будь-які інші виплати вкладникам банків Фондом не здійснюються, а тому, свої зобов'язання перед позивачем Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав у повному обсязі.

В своїх запереченнях по справі Фонд просив в задоволенні позову повністю відмовити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 18.11.2015 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Також, 27.11.2015 на адресу суду від позивача надійшли його письмові заперечення на заперечення відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» були укладені договори депозитного вкладу та карткового рахунку з Банком.

Також, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») до категорії неплатоспроможних» від 20 листопада 2014 року № 733, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20 листопада 2014 року № 123, згідно з яким, з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

На день введення тимчасової адміністрації на депозитному рахунку позивача разом з відсотками знаходилося 50 916 грн. та на картковому рахунку - 2 884 грн.

17 лютого 2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації» № 35.

Також, в лютому 2015 року Фондом було прийнято рішення про виплату гарантованих сум відшкодування вкладникам карткових рахунків Банку через банки-агенти.

20 лютого 2015 року позивачем через банк-агент - ПАТ АБ «Укргазбанк» було отримано кошти в сумі 2 884,06 грн., що підтверджується заявою на виплату переказу від 20.02.2015.

Також, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» від 19 березня 2015 року № 188, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 20 березня 2015 року № 63, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

26 березня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» № 54 (6058) було опубліковано оголошення про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

З 27.03.2015 було вирішено розпочати виплати гарантованих сум вкладникам депозитних договорів через банки-агенти.

Банком-агентом до якого Фондом було віднесено позивача для отримання відшкодування було визначено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Так, як встановлено під час розгляду справи, 27.03.2015 позивач в телефонному режимі зв'язалась з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», де їй було запропоновано з'явитися до відділення даного банку для отримання відшкодування коштів у сумі 50 916 грн.

Цього ж дня, позивач звернулась до начальника Святошинського відділення № 1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за отриманням вказаного вище відшкодування, пред'явивши паспорт та документ про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер).

Перевіривши дані позивача, останній було запропоновано з'явитися до відділення банку 31.03.2015 для отримання відшкодування в сумі 50 916 грн.

З'явившись у визначений день та час, ОСОБА_1 прибула до відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але останній було повідомлено про невідповідність даних оригінала паспорта позивача з даними наданими Фондом та про відмову у видачі їй коштів.

На прохання позивача допомогти їй у вирішенні ситуації що склалась, у відділенні банку було відмовлено.

Банком було повідомлено, що договором між ним та Фондом такі дії не передбачені, та запропоновано звернутись безпосередньо до відповідача.

31 березня 2015 року позивач звернулась з заявою до відповідача про виправлення помилки в паспортних даних.

Виправлені паспортні дані позивача були передані Фондом банку-агенту - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 17.04.2015.

21 квітня 2015 року позивачем через банк-агент - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було отримано кошти в сумі 50 916,15 грн., що підтверджується повідомленням про отримання переказу фізичними особами від 21.04.2015.

Позивач зазначає, що кошти в сумі 50 916,15 грн. були нею отримані з затримкою на 25 днів з вини Фонду та банка-агента - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

На переконання позивача, відповідач не доклав будь-яких зусиль по невідкладному виправленню помилки в паспортних даних, як наслідок, своєчасно не виконав відшкодування суми депозитного вкладу, що призвело до нанесення їй матеріальних збитків у вигляді втраченої вигоди, яку б вона могла би отримати розмістивши кошти на депозитному рахунку.

Також, як стверджує позивач, що продовж вказаних вище 25-ти днів які були витрачені нею для отримання належних їй сум в розмірі 50 916,15 грн., вона зазнала значних моральних страждань.

З вказаних вище підстав, позивач, вважаючи дії відповідача щодо затримки виплати їй коштів з 27.03.2015 до 21.04.2015 (25 днів) протиправними, що призвело до нанесення їй матеріальних збитків та моральної шкоди, звернулась до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 Закону № 4452-VI).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI).

У відповідності до ч. 4 статті 27 Закону № 4452-VI інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Як встановлено під час розгляду справи, під час звернення позивача до відділення № 1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 31.03.2015 з приводу виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб посадовими особами названого банку було встановлено невідповідність документів вкладника даним, зазначеним у переказі «Аваль-Експрес», а саме: номер паспортного документу не відповідав даним, вказаним у переказі «Аваль-Експрес», що унеможливило виплату позивачу переказу.

Вказана невідповідність була допущена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, в порушення приписів ч. 4 ст. 27 Закону № 4452-VI, інформацію про вкладника в переліку вкладників не було забезпечено, що призвело до затримки виплати позивачу коштів з вини відповідача.

Судом встановлено, що виплату гарантованих сум вкладникам депозитних договорів через банки-агенти було вирішено розпочати з 27.03.2015. Позивачем кошти в сумі 50 916,15 грн. з вини відповідача було отримано лише 21.04.2015.

Таким чином, затримка в виплаті вказаних вище коштів позивачу, а саме з 27.03.2015 по 21.04.2015, склала 25 днів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем були вчинені протиправні дії, які полягали у наданні недостовірної інформації, що призвело до затримки виплати ОСОБА_1 гарантованої суми коштів в розмірі 50 916,15 грн. в період з 27 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що вимогу позивача про визнання протиправними дій Фонду щодо затримки виплати коштів ОСОБА_1 з 27.03.2015 до 21.04.2015 (25 днів), що призвело до нанесення їй матеріальних збитків та моральної шкоди необхідно з метою належного способу захисту задовольнити шляхом визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що призвели до затримки виплати ОСОБА_1 гарантованої суми коштів в розмірі 50 916,15 грн. в період з 27 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, що становить 25 днів.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази та пояснення представника позивача за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що призвели до затримки виплати ОСОБА_1 гарантованої суми коштів в розмірі 50 916,15 грн. в період з 27 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, що становить 25 днів.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко