Справа № 822/318/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/318/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: позивача представників відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Шепетівка Хмельницької області до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015 року № НОМЕР_1 про сплату грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7627,02 грн., за основним платежем та 3813,51 грн., за штрафними санкціями; вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 16.01.2016 року № Ф-/8 на суму 17643,85 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року на суму 882,19 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач при проведенні перевірки його підприємницької діяльності зробив висновок про завищення валових витрат на суму 59911,82 грн.

Таке порушення зафіксовано в акті перевірки № 659/22-20-17-22/НОМЕР_3 від 10.11.2015 року.

За результатами перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2015 року № Ф-001481701/213 на суму 20789,40 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 25.11.2015 року в сумі 1039,47 грн.

Внаслідок розгляду заперечення на акт перевірки відповідач надав відповідь про необхідність врахування понесених витрат в сумі 9065 грн., в звязку з чим зменшилась завищена сума валових витрат до 50846,82 грн., та податкове зобовязання із сплати податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року до 11440,53 грн.

За результатами розгляду скарги позивача до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області відповідач прийняв нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 16.01.2016 року № Ф-/8 на суму 17643,85 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року в сумі 882,19 грн.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 16.01.2016 року № Ф-/8 на суму 17643,85 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року в сумі 882,19 грн., підлягають скасуванню, зважаючи на наступне.

Згідно рішення Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про результати розгляду скарги позивача, заниження чистого податкового доходу склало 50846,82 грн.

Понесені витрати при здійсненні підприємницької діяльності підтверджуються первинними документами, зокрема відомістю залишків скрейч-карт станом на 01.01.2014 року, відомістю віднесення витрат по срейч-картам від 31.12.2014 року, накладними про придбання срейч-карт за 2012 рік, відомістю залишків будівельних матеріалів станом на 01.01.2014 року, накладними про придбання будівельних матеріалів за 2012-2013 роки, відповідними актами на списання запасних частин і шин, наказами на відрядження водіїв, відомостями виплати добових на відрядження та іншими документами.

На зауваження контролюючого органу та його письмові листи при проведені перевірки, позивач надав усні пояснення, а письмові відповіді не надавав, оскільки листи не містили такої вимоги і також не містили печатку відповідача, як це передбачено пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача, необхідно скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що відповідач при проведенні перевірки його підприємницької діяльності зробив висновок про завищення валових витрат на суму 59911,82 грн.

Таке порушення зафіксовано в акті перевірки № 659/22-20-17-22/НОМЕР_3 від 10.11.2015 року.

За результатами перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2015 року № Ф-001481701/213 на суму 20789,40 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 25.11.2015 року в сумі 1039,47 грн.

Внаслідок розгляду заперечення на акт перевірки відповідач надав відповідь про врахування понесених витрат в сумі 9065 грн., в звязку з чим зменшилась завищена сума валових витрат до 50846,82 грн., та податкове зобовязання із сплати податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року до 11440,53 грн.

За результатами розгляду скарги позивача до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області відповідач прийняв нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 16.01.2016 року № Ф-/8 на суму 17643,85 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року в сумі 882,19 грн.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 16.01.2016 року № Ф-/8 на суму 17643,85 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року в сумі 882,19 грн., підлягають скасуванню, зважаючи на наступне.

Згідно рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про результати розгляду скарги позивача, заниження чистого податкового доходу склало 50846,82 грн.

Понесені витрати при здійсненні підприємницької діяльності підтверджуються первинними документами, зокрема відомістю залишків скрейч-карт станом на 01.01.2014 року, відомістю віднесення витрат по скрейч-картам від 31.12.2014 року, накладними про придбання скрейч-карт за 2012 рік, відомістю залишків будівельних матеріалів станом на 01.01.2014 року, накладними про придбання будівельних матеріалів за 2012-2013 роки, відповідними актами на списання запасних частин і шин, наказами на відрядження водіїв, відомостями виплати добових на відрядження та іншими документами.

На зауваження контролюючого органу та його письмові листи при проведенні перевірки позивач надав йому усні пояснення, а письмові відповіді ним не надавалися, оскільки такі листи не містили такої вимоги, а також не містили печатку відповідача, як це передбачено пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача, необхідно скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, пояснивши суду, що податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є правомірними, оскільки прийняті у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Позивач занизив обєкт оподаткування з податку на доходи фізичних осіб, та відповідно єдиного соціального внеску за 2014 рік.

Надані позивачем первинні документи в підтвердження витрат при здійсненні ним підприємницької діяльності не можуть бути підставою для підтвердження витрат, оскільки ним не здійснювалось ведення обліку доходів і витрат який би свідчив про реалізацію скрейч-карт та будматеріалів, відсутні дані щодо залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 року та на 01.01.2015 року.

Відомість про залишки скрейч-карт надана позивачем після проведення перевірки і складена на підставі незрозумілих даних без проведення інвентаризації.

Завищення витрат з вартості придбання будівельних матеріалів в 2014 році виникло по причині не встановлення фактів їх реалізації або використання в підприємницькій діяльності. Перелік накладних згідно яких проведена реалізація зазначена підприємцем в додатку № 3 до акта перевірки, будь-яких інших документів які свідчать про реалізацію придбаних будматеріалів в ході перевірки позивач не надав.

Списання запчастин і шин до автомобілів здійснено в період коли не здійснювалася діяльність вантажного автомобільного транспорту.

В підтвердження витрат на відрядження позивач надав тільки накази на відрядження на підставі яких за відсутності інших первинних документів не можуть бути віднесенні до витрат суми витрат на відрядження.

Не враховані витрати на роботу автономних пристроїв обігріву салонів вантажних автомобілів при здійсненні ремонтних робіт.

Позивач не надав жодних документів які б свідчили про необхідність використання автономного опалення для обігріву кабін вантажних автомобілів під час їх ремонту.

Враховуючи викладене у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, зазначених у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу (пункт 1.1 статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та відповідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобовязаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.2 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Також згідно пункту 19-1.1.34 статті 19 Податкового кодексу України органи державної податкової служби забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 Податкового кодексу України.

Посадовими особами Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції проведено документальну планову виїзну перевірку позивача.

Згідно пункту 77.9 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами перевірки відповідач склав акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року» № 659/22-20-17-22/НОМЕР_3 від 10.11.2015 року.

Перевіркою встановлено:

-порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 138.1, підпункту 138.8.2 пункту 138.2, пункту 138.4, підпункту «в» підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, пунктів 177.1, 177.2, 177.4, 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого визначено суму податкових зобовязань в 2014 році з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся і сумі 8966,77 грн.,

-порушення частини 4) пункту 1 статті 4, пункту 1 статті 7, пункту 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року, внаслідок чого занижено обєкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно і єдиного соціального внеску за період 2014 року в сумі 20789,40 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручаться) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (финансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно пунктів 6, 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом, стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно частин 1, 3, 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджений наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за N 2135/22447.

На підставі акту перевірки із врахуванням рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 11.11.2015 року в сумі 20789,40 грн., та рішення № НОМЕР_4 від 25.11.2015 року про сплату штрафної санкції в сумі 1039,47 грн., відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки):

-податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11440,53 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 7627,02 грн., та за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами) в сумі 3813,51 грн.,

-рішення № 1 від 16.01.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 882,19 грн.,

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування № Ф-/8 від 16.01.2016 року в сумі 17643,85 грн.

Висновки акту перевірки та прийняті на їх підставі податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, рішення № 1 від 16.01.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимога про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування № Ф-/8 від 16.01.2016 року суд вважає такими, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України, тобто вони є протиправними і тому підлягають скасуванню, враховуючи наступне.

Згідно з реєстраційними даними основними видами господарської діяльності позивача є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, тощо.

Позивач в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року перебував на загальній системі оподаткування.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, повязаних із здійсненням господарської діяльності, із врахуванням рішення Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області встановлено їх завищення всього на суму 50846,82 грн.

Внаслідок того, що контролюючий орган прийшов до висновку про завищення позивачем витрат при здійсненні господарської діяльності, в звязку з чим зменшено його чистий дохід за 2014 рік, ним нараховано податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7627,02 грн.

Також внаслідок завищення витрат та заниження чистого доходу нараховано єдиний внесок в сумі 17643,85 грн.

При проведені перевірки контролюючий орган не взяв до уваги такі витрати позивача задекларовані ним за 2014 рік, а саме:

-понесені ним витрати при оплаті вартості запасних частин та шин до вантажних автомобілів на суму 15373,20 грн., придбаних і квітні-травні 2014 року, які не використано в господарській діяльності, оскільки позивач в період з травня 2014 року по грудень 2014 року не проводив вантажні перевезення;

-витрати на оплату праці найманих працівників в сумі 2682,52 грн., які не підтверджені будь-якими документами наданими для перевірки крім платіжного доручення про перерахування коштів до бюджету;

-витрати з вартості придбання будівельних матеріалів в 2014 році на суму 6185,86 грн., в звязку з відсутністю будь-яких інших документів підтверджуючих реалізацію будівельних матеріалів крім банківських виписок з поточних рахунків позивача та накладних на їх реалізацію;

-витрати в сумі 21299,94 грн., які складаються з вартості придбаних будівельних матеріалів в сумі 8090 грн., в період 2012-2013 років, вартості скрейч-карт в сумі 13209,94 грн., придбаних в 2012 році, оскільки актом попередньої перевірки залишки товарно-матеріальних цінностей не зазначались в звязку з відсутністю проведених інвентаризацій. Крім того аналізом автоматизованої системи співставлення сум податкового кредиту та податкових зобовязань по податку на додану вартість в розрізі контрагентів АІС «Податковий блок» встановлено, що позивач до податкового кредиту включив суми податку на додану вартість з вартості придбання запчастин, будматеріалів та скрейч-карт на дату їх придбання в 2012-2013 роках, тобто в минулих податкових періодах;

-витрати в сумі 14400 грн., з вартості списаного дизельного пального на роботу автономного опалення згідно актів про списання дизельного палива на роботу автономного опалення.

Згідно рішення Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області встановлено їх завищення всього на суму 50846,82 грн., тобто зменшено завищення витрат на суму 9065 грн.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента з податку на доходи фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно пункту 164.1 статті 164, підпунктів 164.1.1, 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід-будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування регулюється статтею 177 Податкового кодексу України.

Згідно пунктів 177.1, 177.2, 177.3 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції статті яка діяла з 27.05.2012 року до 01.01.2015 року) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Склад витрат та порядок їх визнання встановлені статтею 138 Податкового кодексу України (в редакції статті яка діяла з 01.01.2011 року до 01.01.2015 року).

Відповідно до пунктів 138.1, 138.9 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції статті яка була чинною до 01.01.2015 року), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Згідно підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України та підпункту 30 пункту 5 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року N 141, наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Частиною 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно пункту 5 частини 6 Порядку у графі 5 Книги обліку доходів і витрат зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Із пояснень позивача, представників відповідача, матеріалів справи судом встановлено, що всі розрахунки за придбані товарно-матеріальні цінності та їх реалізацію позивач проводив у безготівковій формі через відповідні рахунки у банківських установах.

Безпосередньо в акті перевірки наведено перелік первинних документів які були надані позивачем та використані контролюючим органом в при її проведенні.

В мотивувальній частині акту перевірки не зазначено, а також в судовому засіданні представниками відповідача не наведено будь-яких правових підстав для того щоб погодитися з висновками акту перевірки про неможливість врахування понесених позивачем витрат за 2014 рік при визначенні отриманого чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності для проведення оподаткування.

Так в таблиці 13 акту перевірки (структура загального оподатковуваного доходу (за даними перевірки), зазначено, що сума загального оподатковуваного доходу по сумі безготівкових розрахунків відповідає сумам зазначених позивачем за звітний (податковий) період, тобто за 2014 рік.

Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу.

Відповідач при проведенні перевірки не скористався своїм правом вимоги проведення позивачем інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, і разом з тим безпідставно не взяв до уваги документи позивача про наявність таких залишків по будівельних матеріалах та скрейч-картах станом на 01.01.2014 року, внаслідок чого зменшив витрати позивача на суму 21299,94 грн.

Віднесення до податкового кредиту сплаченої суми податку на додану вартість з вартості придбання запчастин, будматеріалів та скрейч-карт на дату їх придбання в 2012-2013 роках, тобто в минулих податкових періодах, не позбавляє права позивача віднесення сплачених сум при їх придбанні до складу витрат в 2014 році за фактом реалізації таких залишків в 2014 році при оподаткуванні податком на доходи фізичних осіб.

Перевіркою не встановлено, що при визначенні бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб у 2012-2013 роках позивач відніс до складу витрат сплачені суми витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей які в послідуючому відніс також до складу витрат і в 2014 році.

Витрати з вартості придбання будівельних матеріалів в 2014 році в сумі 6185,86 грн., підтверджуються банківськими виписками з поточних рахунків позивача та накладними на їх реалізацію. Які ще первинні документи необхідно було надати позивачу для проведення перевірки відповідач в акті перевірки не вказав в судовому засіданні не обґрунтував.

Відсутність будь-яких інших документів, підтверджуючих реалізацію будівельних матеріалів крім банківських виписок з поточних рахунків та накладних на їх реалізацію не може слугувати правовою підставою для ігнорування понесених позивачем витрат при придбанні товарно-матеріальних цінностей, зокрема будівельних матеріалів в 2014 році в сумі 6185,86 грн.

Придбання запасних частин та шин до вантажних автомобілів на суму 15373,20 грн., в період коли позивач не проводив вантажні перевезення, тобто в квітні-травні 2014 року, не може бути підставою для зменшення витрат на їх придбання, оскільки вантажні автомобілі використовувалися позивачем для здійснення ним підприємницької діяльності в попередні періоди і відповідно виникла необхідність їх технічного оновлення внаслідок зносу запасних частин та шин.

Витрати на оплату праці найманих працівників в сумі 2682,52 грн., підтверджуються платіжним дорученням про перерахування єдиного податку до бюджету.

Витрати в сумі 14400 грн., з вартості списаного дизельного пального на роботу автономного опалення згідно актів про списання дизельного палива на роботу автономного опалення, відповідають нормам списання дизпалива на роботу автономного пристрою обігріву кабіни, встановленим наказом Міністерства фінансів України № 1 від 04.01.2014 року.

Крім того рішенням відповідача № 5326/22-20-17-42 від 25.11.2015 року «Про результати розгляду заперечення, наданого ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3) до акту виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року від 10.11.2015 року № 659/22-2017-22/НОМЕР_3» із завищеної суми валових витрат враховано понесені позивачем витрати на роботу автономних пристроїв обігріву салонів вантажних автомобілів в сумі 9065 грн.

За неведення обліку доходів і витрат у книзі обліку доходів і витрат позивач притягнутий до адміністративної відповідальності.

Оскільки судом встановлено, що контролюючий орган безпідставно виключив із складу витрат витрати позивача понесені ним при здійсненні підприємницької діяльності в сумі 50846,82 грн., за 2014 рік, відповідно у відповідача відсутні правові підстави для донарахування податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску і нарахування штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Жодних порушень позивачем вимог Податкового кодексу України, при розгляді справи в суді не встановлено.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 15, 16, 19, 20, 41, 54, 58, 75, 77, 86, 138, 163, 164, 177 ПК України, ст. ст. 9, 11, 13, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 9, 11, 86, 157, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № НОМЕР_1 від 25.11.2015 року яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11440,53 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 7627,02 грн., та за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами) в сумі 3813,51 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування № Ф-/8 від 16.01.2016 року в сумі 17643,85 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № НОМЕР_2 від 16.01.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штраф в сумі 882,19 грн.

Стягнути з Шепетівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області за рахунок її бюджетних фінансувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,21 грн., (пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 17.05.2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17 травня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1