Справа № 826/8046/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 травня 2016 року № 826/8046/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива»
додержавної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2014 №09,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2014 №09.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» є реальними, що підтверджується, за твердженнями останнього, належним чином оформленою первинною документацією.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на обґрунтованість висновків акту перевірки та прийнятого на його підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з посиланням на не підтвердження реальності (товарності) фінансово-господарських операцій позивача з вказаними контрагентами.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено виїзну позапланову документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива» підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 368 435,00 грн., у тому числі за липень 2014 року - 368 435,00 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 02.12.2014 №1149/26-55-22-09/35692384 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.12.2014 №09, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна компанія «Перспектива» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 552 653,00 грн., з яких 368 435,00 грн. за основним платежем та 184 218,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Вказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 у справі №К/800/18945/14, від 01.03.2016 у справі №К/800/66709/14, від 24.02.2016 у справі №К/800/5891/15 та від 03.03.2016 у справі №К/800/21974/14.

Як вбачається зі змісту акту перевірки державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 02.12.2014 №1149/26-55-22-09/35692384, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт».

Так, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, між позивачем (генпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» (підрядник) укладено ряд подібних за змістом договорів підряду від 04.02.2014 №04-02/14-5-ОП, від 04.03.2014 №04-03/14-5-ВК, від 12.08.2013 №12-08/13-3, від 15.06.2013 №15-06/13-4, від 15.08.2013 №15-08/13-26, від 02.09.2013 №02-09/13-27, у відповідності до умов яких підрядник зобов'язується за завданням генпідрядника на свій ризик власними або залученими силами і засобами виконати роботи, відповідно до затвердженої проектної документації і передати їх результати останньому у встановлений цим договором строк, а генпідрядник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, здійснювати прийняття виконаних підрядником робіт та проводити оплату робіт відповідно до умов цього договору.

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договорів підряду від 04.02.2014 №04-02/14-5-ОП, від 04.03.2014 №04-03/14-5-ВК, від 12.08.2013 №12-08/13-3, від 15.06.2013 №15-06/13-4, від 15.08.2013 №15-08/13-26, від 02.09.2013 №02-09/13-27, додаткових угод до договорів, актів приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, відомостей витрачених ресурсів витрат підрядника, розрахунків договірної ціни, податкових накладних та платіжних доручень.

У свою чергу, фінансово-господарські відносини позивача (генпідрядник) та товариства з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» (субпідрядник) ґрунтуються на договорі субпідряду від 14.05.2014 №14/05-14, у відповідності до умов якого субпідрядник зобов'язується за завданням генпідрядника на свій ризик власними або залученими силами і засобами виконати роботи, відповідно до затвердженої проектної документації і передати їх результати останньому у встановлений цим договором строк, а генпідрядник зобов'язується надати субпідряднику фронт робіт, здійснювати прийняття виконаних субпідрядником робіт та проводити оплату робіт відповідно до умов цього договору.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору субпідряду від 14.05.2014 №14/05-14, додаткових угод до вказаного договору, додатків до договору («договірна ціна»), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, актів, відомостей ресурсів, податкової накладної та платіжного доручення.

На підтвердження наявності розумної економічної причини (ділової мети) за наслідками досліджуваних фінансово-господарських операцій позивачем пояснено, що будівельні роботи, які виконувалися товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» за перевіряємий період, здійснені останніми як залученими субпідрядниками для виконання позивачем, як підрядником, обов'язків за договором підряду на капітальне будівництво від 12.07.2008 №12/07-08, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Будспецсервіс».

У свою чергу, контролюючим органом в обґрунтування правомірності висновків про заниження позивачем розміру грошового зобов'язання з податку на додану вартість за перевіряємий період вказано про інформацію, викладену в акті державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «ТБС-Інвест» за липень 2014 року від 21.10.2014 №499/26-57-22-01-10/35506670, в якому зазначено, що для виконання будівельно-монтажних робіт товариство з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» для товариства з обмеженою відповідальністю «БМК «Перспектива» було залучено субпідрядника - товариство з обмеженою відповідальністю «ТБС-Інвест», з огляду на що вказано про те, що операції, здійснені товариством з обмеженою відповідальністю «ТБС-Інвест», по ланцюгу постачання до товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та, в свою чергу, до товариства з обмеженою відповідальністю «БМК «Перспектива» не мали реального товарного характеру, роботи не виконувались, не встановлено наявності у контрагентів власних або орендованих транспортних засобів, об'єктивно необхідних для перевезення виробів для виконання робіт.

Щодо висновків про фінансово-господарські операції позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» контролюючим органом в акті перевірки наголошено, що від державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві листом від 22.09.2014 №1954/7/26-56-22-04-13 отримано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» по взаємовідносинам з покупцями та постачальниками за березень 2013 року, червень 2013 року, вересень 2013 року, січень 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, липень 2014 року.

Слід зазначити, що обставини, встановлені в актах перевірок та звірок контрагентів не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.02.2015 у справі №К/800/55977/14.

У той же час, контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Разом з тим, відповідачем, під час розгляду даної справи, не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність факту реального здійснення операцій між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт», фактично висновки акту перевірки зроблені на припущеннях.

Також, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення з ними вказаних вище правочинів, зокрема, того, що вказані юридичні особи не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їхня реєстрація платником податку на додану вартість була анульована до спірного періоду.

Натомість, позивачем наголошено на тому, що контрагенти позивача -товариство з обмеженою відповідальністю «СК «Вектор» та товариство з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» декларували свої грошові зобов'язання по взаємовідносинам із позивачем, на підтвердження чого суду надані податкові декларації останніх за липень 2014 року із доказами їх подання до контролюючого органу.

З боку товариства з обмеженою відповідальністю «Люміна Лайт» також надано нотаріально посвідчену заяву директора товариства Король А.І., якою останній надає пояснення щодо реальності правовідносин із позивачем за договором від 14.05.2014 №14/05-14.

Слід зазначити, що відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у названих товариств умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в тому числі із залученням третіх осіб.

У силу пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

При цьому, приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 за №К-24491/10, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Враховуючи все викладене, суд дійшов до висновку про необгрутованість податкового повідомлення-рішення від 16.12.2014 №09, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 16.12.2014 №09.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.