Справа № 826/13556/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технікс Ресурс" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2016 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технікс Ресурс" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ "Технікс Ресурс" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2016 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2015 винесене ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Технікс Ресурс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Брокбудкепітал" за період з 01.02.2014 по 28.02.2014.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Технікс Ресурс":

- пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п. п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 232 493 грн, в тому числі по періодам: лютий 2014 року - 232 493 грн;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188,1 ст.188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 258 325 грн, в тому числі по періодам: 2014 рік - 258 325,0 грн.

За результатами перевірки складено акт № 2948/26-58-22-02-18/36273496 від 02.06.2015 та винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 348 740,00 грн, в тому числі за основним платежем в розмірі 232 493,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 116 247,00 грн.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення, яким податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2015 та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Виходячи з системного аналізу ст. 14, ст. 138, ст. 139, ст. 198 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Аналіз пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, абзацу 11 статті 1, частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704 свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього № 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом перевірки податкового органу стали фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ТОВ "Брокбудкепітал".

27.01.2014 між ТОВ "Технікс Ресурс" (Замовник) та ТОВ "Брокбудкепітал" (Підрядник) укладено договір підряду № ТО-196, предметом якого є зобов'язання Підрядника належним чином виконувати роботи з організації каналів зв'язку (надалі - Роботи), визначені у відповідних Додатках та/або Додаткових угодах до даного Договору.

Пунктом 1.1.4. Договору встановлено, що під роботами з організації каналів зв'язку, що виконуються згідно даного Договору та окремих Замовлень, може розумітись будь-який з наступних видів робіт: роботи з організації наземного каналу зв'язку з доступу до мережі інтернет для SMB роботи з організації прокладання телефонної лінії для корпоративних клієнтів; роботи з організації наземного каналу зв'язку передавання даних для корпоративних клієнтів; роботи з організації базової станції супутникового зв'язку типу VSAT.

Відповідно до замовлення на виконання робіт від 01.02.2014 до Договору № ТО-196 від 27.01.2014 сторонами узгоджено об'єм виконуваних робіт з організації каналів зв'язку на 1329 позицій згідно вказаного переліку адрес на загальну суму 1 549 951,20 грн. з ПДВ.

На підтвердження факту виконання ТОВ "Брокбудкепітал" робіт за Договором складений акт № 877 приймання-передачі виконаних робіт з організації каналів зв'язку від 28.02.2014. Як вбачається з вказаного акту, роботи з організації каналу зв'язку мали бути здійснені в різних населених пунктах України, зокрема: Вінниця, Київ, Миколаїв, Донецьк, Чайки, Запоріжжя, Житомир, Одеса, Харків, Севастопіль, Чернівці, Полтава, Кіровоград, Приморськ, Луцьк, Сімферопіль, Червоний Лиман, Ужгород, Херсон, Львів, Червоноград, Рівне, Луганськ, Чернівці, Ковель, Бориспіль, Мала Данилівка, Супрунівка, Нові Петрівці, Вишгород, Вознесенськ, Конотоп, Ялта, Суми, Жмеринка, Макарів, Дніпропетровськ, Чернігів, Умань, Феодосія, Євпаторія, Коломия, Судак, Горлівка, Вишневе, Красноперекопськ, Біла Церква, Мукачеве, Зарванці, Іловайськ, Павлоград, Южноукраїнськ, Первомайськ, Краснодон, Кам'янець-Подільськ, Днепроджержинськ, Каховка, Стрий, Томилівка.

Крім того, роботи мали бути виконані також за межами України, а саме: у Франкфурті-на-Майні (Німеччина) та в Москві (Російська Федерація).

Оплата за договором здійснювалась в безготівковій формі шляхом списання грошових коштів з банківського рахунку позивача на користь ТОВ "Брокбудкепітал", що підтверджується платіжними дорученнями № 324 від 14.03.2014, № 363 від 21.03.2014, № 364 від 21.03.2014, № 365 від 21.03.2014, № 366 від 21.03.2014 на загальну суму - 1 549 951,20 грн з ПДВ.

Придбані роботи, як зазначає позивач, реалізовано на користь ПрАТ "ДАТАГРУП", на підтвердження чого надано договір підряду № 2911/ДГ від 29.07.2011, укладеного між ТОВ "Датагруп Технікс", яке в подальшому змінило свою назву на ТОВ "Технікс Ресурс" (Підрядник) та ПрАТ "ДАТАГРУП" (Замовник).

Проаналізувавши надані первинні документи пояснення апелянта, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що документи, надані позивачем, не підтверджують реальність вчинених господарських операцій, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ "Брокбудкепітал" мало відповідні матеріальні ресурси, технічне обладнання, транспортні засоби, кваліфікований персонал у достатній кількості для виконання робіт відповідно до вищевказаного договору.

Надані позивачем копії первинних документів не дають змоги встановити, коли і ким з кваліфікованого персоналу проводилися роботи, які технічні засоби використовувалися при цьому. Відсутні докази необхідності залучення відповідних фахівців та їх наявності у складі штатного розпису позивача. В акті приймання-передачі виконаних робіт зазначена велика кількість місць виконаних робіт, однак інших даних та інших документів, які б дали змогу дійти висновку про можливість виконання такого обсягу робіт не надано, з огляду на що суд першої інстанції дійшов віного висновку про те, що господарські операції задокументовані лише на папері.

Апелянт в своїх апеляційній скарзі та в поясненнях посилається на рішення Європейького суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), в якому зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватись між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Такі посилання на рішення Європейького суду з прав людини від 22.01.2009 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявні в матеріалах справи документи по операції носять формальний характер та не розкривають зміст самої господарської опреації.

Надані позивачем та досліджені судом апеляційної інстанції документи, наведені ним доводи, не підтверджують тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання операцій та у своїй сукупності не підтверджують їх реальне виконання, а відтак і не доводять, що послуги надані саме ТОВ "Брокбудкепітал".

Колегія суддів зауважує, що серед суттєвих умов, формування податкового кредиту, пов'язаного з придбанням послуг, є можливість за наявними первинними документами встановити об'єм виконаних послуг чи отриманих товарів, їх калькуляцію та якісні показники виконаних послуг для необхідності їх ідентифікації та визначення факту (способу) їх використання у господарській діяльності підприємства, а також встановлення відповідності/невідповідності цифрових даних про обсяги наданих послуг зазначеним у звітах бухгалтерського обліку позивача.

Із наданих позивачем документів не вбачається, які саме критерії використовувались для визначення вартості послуг та, відповідно, необхідність та доцільність використання їх в господарській діяльності (направленість на отримання прибутку) і правомірність формування податкового кредиту. Наявність оформлених первинних бухгалтерських документів не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та самостійною підставою у спірних відносинах для формування спірних сум податкового кредиту. Вказане свідчить про відсутність у позивача економічної доцільності та господарської необхідності.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, а роботи не виконувалися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг, виконання робіт не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Позивач не надав суду документів, що є обов'язковими для формування валових витрат. Аналіз матеріалів справи у сукупності свідчить про те, що зазначена угода була лише задокументована без фактичного виконання сторонами умов договорів, а тому, суд дійшов висновку, що позивач протиправно включив до складу валових витрат витрати по взаємовідносинам із вказаним контрагентом за вказаною вище угодою.

Тому, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, формуванням основних фондів, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню валових витрат є правомірними.

Наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів зауважує, що факт подальшої реалізації на адресу ПрАТ "ДАТАГРУП" послуг придбаних від ТОВ "Брокбудкепітал" не є беззаперечним доказом попереднього придбання цих послуг саме від ТОВ "Брокбудкепітал", на підставі яких сформовано податкові зобов'язання за звітний період.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції - 28.04.2016, апелянт двічі заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для подачі додаткових документів, що підтвердять здіснення господарської операції, однак колегією суддів у задоволенні таких клопотань відмовлено, з тих мотивів, що у позивача було достатньо часу як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції подати всі необхідні документи, однак цього зроблено не було. Окрім того, апелянтом не обгрунтовано належними доказами неможливості своєчасного подання ним таких документім

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2015 винесене ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технікс Ресурс" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 29.04.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.