Справа № 810/135/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Київ 810/135/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідачів - Конакова В.О., Ющенко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генерального прокурора України ОСОБА_27, Виконуючого обов'язки Генерального прокурора України

Севрука Юрія Григоровича

прокурора Київської області ОСОБА_10

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Генерального прокурора України ОСОБА_27 та прокурора Київської області ОСОБА_10 про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.12.2015 ним та ОСОБА_6 було подано до Генерального прокурора України ОСОБА_27 та прокурора Київської області ОСОБА_10 заяву про притягнення до відповідальності у вигляді звільнення з органів прокуратури прокурора Генеральної Прокуратури України ОСОБА_7 та прокурорів Прокуратури Київської області ОСОБА_17, ОСОБА_21., ОСОБА_22., ОСОБА_23., ОСОБА_16

Підставою для подання даної заяви стали протиправні на думку заявників дії прокурора ОСОБА_7, який перебував на посаді прокурора Бородянського району Київської області у 2012 році та прокурора міста Ірпеня Київської області у 2013-2015 роках, під час розслідування матеріалів дослідчої перевірки дій міліціонерів Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області в порядку статтей 94, 95, 97 Кримінально процесуального кодексу України за заявами громадян ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 18.02.2008, в подальшому кримінальне провадження № 0001203.

Також, як зазначає позивач у заяві, укриттю протиправних дій прокурора ОСОБА_7 сприяли прокурори Прокуратури Київської області ОСОБА_25., ОСОБА_20, ОСОБА_22., ОСОБА_24., ОСОБА_16 шляхом надання неправдивих висновків в рапортах прокурору Київської області ОСОБА_26 про те, що підстав для притягнення до відповідальності працівників прокуратури м. Ірпеня не встановлено, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи Київського окружного адміністративного суду № 810/1983/15.

Однак, станом на день подання позовної заяви, позивач не отримував відповідь на вказану заяву.

В ході судового розгляду справи по сут позовних вимог представник позивача зазначив, що надана в ході судового розгляду Прокуратурою Київської області копія відповіді Прокуратури Київської області від 11.01.2016 № 15/1-2 вих-16 на заяву позивача, до ОСОБА_1 не надходила, так само як і відповідь від Генеральної прокуратури.

Крім того, позивач вважає, що надана прокуратурою відповідь не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» та надана з порушенням строків визначених вказаним законом.

У судове засідання, призначене на 11.05.2016 прибув уповноважений представник позивача, який підтримав доводи викладені в адміністративному позові, надав додаткові пояснення та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Генерального прокурора України позов не визнав, надав письмові заперечення та у судовому засіданні пояснив, що Генеральний прокурор України не є належним відповідачем у цій справі, оскільки, відповідно до п.7.14 Регламенту Генеральної прокуратури України заява позивача не відноситься до категорій заяв, що подається на розгляд саме Генеральному прокурору України або виконувачу його обов'язків.

Також представник Генерального прокурора України надав пояснення, що у зв'язку з тим, що позивач в своїй заяві ставить питання про звільнення прокурорів прокуратури Київської області і раніше за таким зверненням прокурорами обласного рівня не приймалися рішення, Генеральною прокуратурою України на підставі пункту 4.3 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 27.12.2014 № 9гн, дана заява була направлена для розгляду до прокуратури Київської області про що було повідомлено заявників.

Представник прокурора Київської області надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що вказане звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розглянуто у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 27.12.14 № 9гн «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України», а також Регламенту прокуратури Київської області, затвердженим наказом прокурора Київської області 12.12.13 року № 131.

Крім того, представник прокурора Київської області у запереченнях зазначив, що ОСОБА_10 є неналежним відповідачем у даній справі, так як будь-яких рішень чи владних повноважень особисто з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 03.12.2015 не приймав, оскільки відповідь на заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_6 готувалась відповідним структурним підрозділом прокуратури Київської області та надавалась за підписом заступника прокурора Київської області у зв'язку з цим позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

06.04.2016 представником позивача було заявлено клопотання про залучення в якості співвідповідача виконуючого обов'язки Генерального прокурора України Севрука Юрія Григоровича, оскільки станом на час розгляду справи в суді ОСОБА_27 вже не є Генеральним прокурором України.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 дане клопотання представника позивача було задоволено та залучено співвідповідачем по даній справі виконуючого обов'язки Генерального прокурора України Севрука Юрія Григоровича.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.12.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулись з заявою (а.с. 20-33) до Генерального прокурора України ОСОБА_27 та прокурора Київської області ОСОБА_10, щодо притягнення до відповідальності у вигляді звільнення з органів прокуратури прокурора Генеральної Прокуратури України ОСОБА_7 та прокурорів Прокуратури Київської області ОСОБА_17, ОСОБА_21., ОСОБА_22., ОСОБА_23., ОСОБА_16

07.12.2015 дана заява надійшла до Генеральної прокуратури України та Прокуратури Київської області, про що свідчать копії корінців рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (зворотній бік а.с. 33).

У зв'язку з тим, що позивач не отримав відповідь на заяву від 03.12.2015, ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_27 та прокурора Київської області ОСОБА_10, щодо не надання відповіді на заяву від 03.12.2015 до суду.

При цьому, як встановлено судом та вбачається з матеріалів даної справи, а також матеріалів справи № 810/1983/15, які були оглянуті судом в ході судового розгляду, позивач до звернення із заявою від 03.12.2015 неодноразово звертався до Генерального прокурора України та прокурора Київської області.

Отримавши відповіді на свої заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у травні 2015 року звернулись до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Генерального прокурора України ОСОБА_27 та Прокурора Київської області ОСОБА_28, в якому просили визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не вирішення по суті заяв позивачів від 18.12.2014р., 05.01.2015р., 16.02.2015р., 21.02.2015р. та 04.03.2015р. про притягнення до відповідальності прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_7, а також - зобов'язати вирішити по суті ці заяви та визнати нечинними надані відповідачами на ці заяви відповіді.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2015 у справі № 810/1983/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 28.10.2015, визнано протиправною бездіяльність Прокурора Київської області ОСОБА_28 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 18 грудня 2014 року.

Зобов'язано Прокурора Київської області ОСОБА_28 розглянути заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 18 грудня 2014 року та надати вмотивовану відповідь по суті поставлених в заяві питань. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

При цьому, у постанові Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2015, судом встановлено, що з витребуваного судом у прокуратури Київської області наглядового провадження по заяві позивачів від 18.12.2014 не вбачається, що посадовими особами прокуратури проводилась перевірка фактів, викладених у заяві, а надана відповідачем відповідь є немотивованою

На виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2015 у справі № 810/1983/15 прокуратура Київської області листом від 23.11.2015 вих. № 15/1-1683 повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про те, що у відповідності до статті 48 Закону України «Про Прокуратуру» (в редакції 1991 року), порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури встановлюється Дисциплінарним статутом прокуратури України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року.

Наказом Генерального прокурора України від 10.09.2015 ОСОБА_7 звільнений з посади прокурора міста Ірпеня Київської області та на цей час не є працівником органів прокуратури Київської області.

Статтею 8 вказаного Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення щодо прокурорських працівників застосовується у тому числі за невиконання чи не неналежне виконання службових обов'язків

Застосування дисциплінарних стягнень до звільнених працівників не передбачене.

Враховуючи викладене ОСОБА_7 не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності керівництвом прокуратури Київської області.

Представник Генерального прокурора України заперечуючи проти позову, надав пояснення, що відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор України має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Статтею 16 Законом України «Про звернення громадян» також встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі.

Відповідно до вимог ст. ст. 5, 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненні питань. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до їх повноважень, воно у встановлений законом термін пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно з пунктом 4.3 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 27.12.2014 № 9гн звернення, які надійшли до Генеральної прокуратури України вперше і за ними не приймалися рішення прокурорами обласного рівня, надсилаються до підпорядкованих прокуратур для вирішення.

Як пояснив в обґрунтування заперечень на позов представник на час надходження зазначеної заяви позивача до Генеральної прокуратури України рішення прокурором Київської області за його попередніми зверненнями з цих питань не приймалось.

Крім того, представник Генерального прокурора України зазначив, що Генеральний прокурор України не повинен був розглядати звернення позивача від 03.12.2015, оскільки відповідно до п.7.14 Регламенту Генеральної прокуратури України Генеральному прокурору України або виконувачу його обов'язків подаються на розгляд документи та звернення, що надійшли від Президента України, Голови Верховної Ради України, Глави Адміністрації Президента України, Прем'єр-міністра України, Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, Голови Конституційного Суду України, Голови Верховного Суду України, голів вищих спеціалізованих судів України, Міністра внутрішніх справ України, Міністра доходів і зборів України, Міністра юстиції України, Голови Служби безпеки України, Голови Державної прикордонної служби України, Голови Вищої ради юстиції, Голови Центральної виборчої комісії, запити народних депутатів України, звернення Героїв України, Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни, скарги на дії першого заступника та заступників Генерального прокурора України, а також з актуальних питань, що викликали підвищену увагу громадськості та засобів масової інформації.

На думку представника Генерального прокурора України, Генеральною прокуратурою України правомірно направлено заяву від 03.12.2015 для розгляду до прокуратури Київської області.

На підтвердження правомірності своїх дій, представником Генерального прокурора України було надано суду копію листа Генеральної прокуратури України від 16.12.2016 № 04/2/3 р-15 за підписом виконувача обов'язків начальника другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення Г. Дубановського

Цим листом Генеральна прокуратура України відповідно до тереторіальної юрисдикції надіслала для розгляду звернення ОСОБА_6 і ОСОБА_1 щодо дій окремих працівників правоохоронних органів Київської області, стану досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань до прокуратури Київської області.

У вказаному листі Генеральна прокуратура України зазначила, що розгляд наведених у зверненні доводів необхідно провести згідно з вимогами чинного законодавства. При встановленні порушень вжити заходів реагування. Про результати розгляду у встановлений законом строк повідомити заявників.

Крім того, представник Генерального прокурора України надав суду копію листа Генеральної прокуратури від 16.12.2016 № 04/2/3 р-15 за підписом прокурора другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення ОСОБА_15, яким Генеральна прокуратура України повідомляє ОСОБА_6 і ОСОБА_1, що їх звернення (заяву) від 03.12.2015 направлено до прокуратури Київської області.

На підтвердження факту направлення вказаних листів адресатам, представник Генеральної прокуратури надав суду копію Реєстру переданих документів № 1639 до Прокуратури Київської області від 17.12.2015 та копію списка С1453 згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України від 17.12.2015.

Представник прокурора Київської області разом з запереченнями на адміністративний позов, надав суду копію відповіді від 11.01.2016 № 15/1-2 вих -16 на заяву позивача від 03.12.2015 за підписом заступника прокурора області ОСОБА_16

В даній відповіді заступник прокурора Київської області повідомляє заявників, що наказом Генерального прокурора України ОСОБА_7 звільнений з посади прокурора міста Ірпеня Київської області в порядку переведення до Генеральної прокуратури України і не є працівником прокуратури Київської області.

Стосовно працівників прокуратури Київської області ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 прокуратура Київської області повідомила заявників, що вони в прокуратурі Київської області не працюють, а ОСОБА_20 переведений на іншу посаду.

Застосування дисциплінарних стягнень до звільнених працівників не передбачене.

Щодо прокурора ОСОБА_16 у відповіді прокуратури Київської області від 11.01.2016 № 15/1-2 вих-16 нічого не зазначено.

Крім того, представник прокурора Київської області в своїх запереченнях вказав, що на посаду заступника прокурора Київської області, яку обіймає ОСОБА_16, призначаються та звільняються особи тільки Генеральним прокурором України, його звільнення можливе лише за його наказом.

Також представник прокурора Київської області зазначив, що розгляд заяв і скарг громадян органами прокуратури проводиться відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 27.12.14№ 9гн «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України», а також «Регламентом прокуратури Київської області» затвердженим наказом прокурора Київської області 12.12.13 року № 131.

Зазначеною Інструкцією встановлюється порядок розгляду і вирішення звернень громадян, службових та інших осіб, запитів і звернень народних депутатів України, депутатів місцевих рад, а також прийому громадян, службових та інших осіб в органах прокуратури України.

Пунктами 7.1, 7.2, 7.5, 7.13, 7.15, 7.16, 7.32 Регламенту передбачено, що приймання, реєстрація, розгляд та проходження документів, звернень і запитів на інформацію у прокуратурі області здійснюється відповідно до Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації в органах прокуратури Київської області та цього Регламенту.

Заступниками прокурора області відповідно до їх компетенції підписуються також відповіді про відхилення первинних звернень громадян (тих, які вперше по суті вирішуються в прокуратурі області і по яких раніше відповіді надавалися за підписом прокурорів районного рівня).

У зв'язку з чим на думку представника прокурора Київської області, відповідь надана прокуратурою Київської області на звернення позивача від 03.12.2015 була надана з дотриманням діючого законодавства.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 15 указаного Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Пунктом 1 ст. 6 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Порядок розгляду звернень громадян у Генеральній прокуратурі України регулюється нормами Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про звернення громадян", Інструкцією про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, введеної в дію наказом Генеральної прокуратури України № 9гн від 27.12.2014.

Так, судом встановлено, що заява позивача від 03.12.2015 не була розглянута Генеральним прокурором України по суті поставлених в ній питань, а була скерована службовцем Генеральної прокуратури для вирішення до прокуратури Київської області, з тих підстав, що порушені у заяві питання стосуються працівників прокуратури Київської області.

В той же час, з наданих прокуратурою Київської області наказів прокуратури Київської області, вбачається, що ОСОБА_17 (наказ від 14.05.2015 № 805к) та ОСОБА_19 (наказ від 29.04.2015 № 778к) звільнено з прокуратури Київської області в порядку переведення до Генеральної прокуратури України.

Крім того, з наданої прокуратурою Київської області відповіді від 11.01.2016 на заяву позивача вбачається, що ОСОБА_7 звільнено з прокуратури Київської області в порядку переведення до Генеральної прокуратури України.

У свою чергу, як вже зазначено судом, з наданої прокуратурою Київської області відповіді від 11.01.2016 вбачається, що прокуратурою Київської області нічого не зазначено стосовно поставленого у заяві позивача питання відносно ОСОБА_16, який займає посаду заступника прокурора Київської області.

Представник Генерального прокурора України під час судових засідань не заперечував проти того, що ОСОБА_7, ОСОБА_29, ОСОБА_19 є працівниками Генеральної прокуратури, а ОСОБА_16 є заступником прокурора Київської області.

Крім того, викладені обставини в запереченнях представника Генерального прокурора України стосовно того, що позивач вперше звернувся до Генерального прокурора України з відповідною заявою, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи № 810/1983/15, позивач вже звертався до Генерального прокурора України та Прокурора Київської області з заявами від 18.12.2014р., 05.01.2015р., 16.02.2015р., 21.02.2015р. та 04.03.2015р. про притягнення до відповідальності прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_7 Отже, у даному випадку, таке звернення було подано до Генерального прокурора України не вперше, як стверджував представник відповідача, а тому воно в частині вирішення питання щодо прокурора ОСОБА_7 не могло бути надіслано до підпорядкованої прокуратури.

Також, суд зазначає, що в судовому засіданні 11.05.2016 представник Генеральної прокуратури України стверджував, що заяву позивача мала розглядати прокуратура Київської області. У свою чергу, представник прокуратури Київської області заперечував проти цього та наполягала на тому, що дане звернення мала розглянути Генеральна прокуратура України, оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_29, ОСОБА_19 на момент звернення позивача із заявою працювали саме в Генеральній прокуратурі України.

Так ст. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України, передбачено, що Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту (догана, пониження в класному чині, пониження в посаді, позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратуриУкраїни», звільнення, звільнення з позбавленням класного чину), в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження в посаді, звільнення, крім пониження на посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При необхідності застосування заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

Частиною 2 ст. 51 Закону України «Про Прокуратуру» передбачено, що особою, яка в установленому цим законом порядку приймає рішення про звільнення прокурорів Генеральної прокуратури України є Генеральний прокурор України.

Згідно з статтями 39 та 41 Закону України «Про Прокуратуру», призначення прокурора на адміністративну посаду заступника керівника регіональної прокуратури, передбачену п. 8 ч. 1 статті 39 та його звільнення з вказаної посади, здійснюється Генеральним прокурором України за рекомендацією Ради прокурорів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" встановлено заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Також, суд зазначає, що вказана відповідачами інструкція від 27.12.2014 № 9гн та Регламент Генеральної прокуратури України були прийняті, зокрема, для забезпечення виконання вимог Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", та не можуть їм суперечити та кореспондують наведеним вище нормам чинного законодавства України та основним засадам і принципам розгляду й вирішення звернень громадян.

З урахуванням викладеного та вимог ч. 3 ст. 15 Закону україни «Про звернення громадян», суд дійшов висновку, що позовна заява позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора України ОСОБА_27 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурорів ОСОБА_30, ОСОБА_16, ОСОБА_29, ОСОБА_19 підлягая задоволенню, оскільки питання про звільнення з посад прокурорів Генеральної прокуратури та заступника керівника регіональної прокуратури (заступника прокурора Київської області) має розглядати Генеральний прокурор України, а не прокуратура Київської області.

Також, суд не погоджується з твердженнями представника прокуратури Київської області, що прокуратурою Київської області з дотриманням діючого законодавства надано мотивовану відповідь заявникам стосовно ОСОБА_20, оскільки по-перше, у відповіді зазначено, що ОСОБА_20 переведений на іншу посаду. Водночас, не конкретизовано на яку саме посаду переведено вказану особу, на якій підставі, отже заява позивача не розглянута по суті.

По-друге, з наданого прокуратурою Київської області наказу прокуратури Київської області від 14.12.2015 № 2534к, вбачається, що ОСОБА_20 призначено на посаду заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області з 15.12.2015, про що не заперечував представник прокуратури Київської області.

Таким чином, ОСОБА_20 станом на день підписання ОСОБА_16 відповіді на заяву позивача від 03.12.2015 працював в системі органів прокуратури Київської області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 51 Закону України «Про Прокуратуру», особою, яка в установленому цим законом порядку приймає рішення щодо звільнення прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно - територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури є керівник регіональної прокуратури, яким в Київській області є ОСОБА_10.

Таким чином, обов'язок щодо надання відповіді на заяву позивача від 03.12.2015 стосовно ОСОБА_20 покладено на керівника прокуратури Київської області - ОСОБА_10.

З урахуванням викладеного та вимог ч. 3 ст. 15 Закону україни «Про звернення громадян», суд дійшов висновку, що позовна заява позивача в частині визнання протиправною бездіяльності прокурора Київської області ОСОБА_10 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурора ОСОБА_21. підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача вирішити його заяву в частині звільнення з посади ОСОБА_18, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню оскільки, як встановлено судом, старший радник юстиції ОСОБА_18 наказом прокуратури Київської області від 09.07.2015 № 1176к звільнений з прокуратури Київської області з 09.07.2015 в порядку переведення до Головного управління ДФС у Київській області, а застосування дисциплінарного стягнення до звільнених працівників прокуратури не передбачено діючим законодавством України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно вимог ч. 1 ст. 15 Закону Ураїни "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Водночас, з наданих відповідачами відповідей вбачається, що вони надана без дотримання ст. 40 Конституції України та Закону Ураїни "Про звернення громадян", а відповідачами не вжито заходів у межах наданих їм законом повноважень за фактами, викладеними у заяві позивача.

Після того, як суд перейшов до розгляду справи по суті, представником позивача ОСОБА_1 було зазначено, що прокуратурою Київської області при надані відповіді було порушено місячний термін для надання відповіді.

З даного приводу суд зазначає, що предметом позову є визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не вирішення заяви позивача від 03.12.2015 та зобов'язання відповідачів вирішити зазначену заяву, а не невчасне надання відповіді на заяву позивача.

У зв'язку з цим, враховуючи вимоги положення ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено, що позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову до початку судового розгляду справи по суті, суд не бере до уваги вказані твердження представника позивача при прийнятті рішення у цій справі.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, а саме без проявлення неупередженості; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порушення хоча б одного із зазначених вище критеріїв є підставою для визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень протиправними.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог Генеральний прокурор України та прокурор Київської області, як посадові особи, не надали суду доказів, які б спростовували твердження позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_27 та прокурора Київської області ОСОБА_10 щодо не вирішення заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015 про притягнення до відповідальності у виді звільнення з посад та органів прокуратури прокурорів - ОСОБА_30, ОСОБА_16, ОСОБА_29, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Крім того, в судовому засіданні 11.05.2016 представником позивача було заявлено клопотання про зобов'язання відповідачів, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню в частині задоволених позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві гривні) грн. 40 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_27 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурорів ОСОБА_30, ОСОБА_16, ОСОБА_29, ОСОБА_19

3. Визнати протиправною бездіяльність прокурора Київської області ОСОБА_10 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурора ОСОБА_21.

4. Зобов'язати виконуючого обов'язки Генерального прокурора України Севрука Юрія Григоровича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурорів ОСОБА_30, ОСОБА_16, ОСОБА_29, ОСОБА_19 та надати вмотивовану відповідь по суті поставленого в заяві питання.

5. Зобов'язати прокурора Київської області ОСОБА_10 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2015 в частині звільнення з посади прокурора ОСОБА_21. та надати вмотивовану відповідь по суті поставленого в заяві питання.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 1 102 (одну тисячу сто дві гривні) грн. 40 коп.

8. Зобов'язати виконуючого обов'язки Генерального прокурора України Севрука Юрія Григоровича та прокурора Київської області ОСОБА_10 у строк до 02.06.2016 подати до Київського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 16 травня 2016 р.