Справа № 805/820/16-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 р. Справа № 805/820/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ"

до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ", звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС, якою просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 3 грудня 2015 року № Ю-147-23.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

15 грудня 2016 року позивач отримав від відповідача спірну вимогу на суму 12 709,84 грн. Позивач визнає факт несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ), зауважень стосовно сум нарахованих відповідачем зобов'язань у позові не викладено, але спірну вимогу вважає протиправною, враховуючи наступне.

Вказаний документ містить вимогу відповідача щодо сплати товариством недоїмки з ЄСВ. Враховуючи приписи п. 9-4 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI, товариство є звільненим від виконання своїх обов'язків (як платника єдиного внеску) у період з 14 квітня 2014 року і до закінчення антитерористичної операції, так як позивач знаходиться на території проведення антитерористичної операції. Також у позові зазначено, що на виконання п. 9-4 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач із заявою від 17 жовтня 2014 року звернувся до відповідача із відповідною заявою про звільнення його від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI, але в порушення наведеного вище відповідач сформував та направив позивачу спірну вимогу.

Представник позивача Єлізарова К.Д. до суду з'явилася, надала заяву, в якій просила суд розглянути справу в письмовому провадженні.

Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи інспекція повідомлялась судом належним чином, причини неявки представника суду не повідомлені.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в яких останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, оскільки перебування платника ЄСВ на території проведення АТО не є безумовною підставою для звільнення платника від обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI. Так, заява про звільнення платника ЄСВ від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI, разом із сертифікатом про настання обставин непереборної сили, що є підставою для звільнення платника від таких обов'язків, подається до фіскального органу у строк до 30 календарних днів, наступних за днем закінчення АТО. На теперішній час АТО триває.

Також у запереченнях зауважено, що законодавством не скасовано обов'язку контролюючого органу виставляти вимоги платникам ЄСВ, які мають недоїмку.

Як зазначає відповідач, у разі, якщо платник ЄСВ, який розташований на території проведення АТО, продовжує здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати та сплачувати заробітну платню, такий платник зобов'язаний виконувати всі функції, встановлені Законом.

Отже, спірна вимога, на думку відповідача, є законною і не підлягає скасуванню.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має, представник відповідача до суду не з'явився, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" є юридичною особою, , місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, перебуває на обліку у відповідача (а.с. 10).

Відповідно до наказів Міністерства доходів і зборів України від 8 липня 2014 року № 381 та ДФС України від 7 листопада 2014 року № 256 з у період 8 липня 2014 року по 7 листопада 2014 року у роботі відповідача тривав простій.

22 жовтня 2014 року позивач звернувся до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників із заявою від 17 жовтня 2014 року б/н про звільнення товариства від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зокрема, від обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 39), про отримання якої фіскальним органом 27 жовтня 2014 року свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40).

3 грудня 2015 року відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу № Ю-147-23, відповідно до якої відповідач вимагає від позивача протягом 10 календарних днів з дня одержання вимоги сплатити суму недоїмки зі єдиного соціального внеску в сумі 12 709 253,84 грн (а.с. 9).

Не погодившись із отриманою вимогою позивач звернувся до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників зі скаргою на вказану вимогу, а не отримавши задовільної відповіді - до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 23 листопада 2016 року № 3873/6/99-99-10-01-07-25 (отримано позивачем 2 березня 2016 року) про результати розгляду скарги у її задоволенні відмовлено, а спірна вимога залишена в силі (а.с. 26-27).

Не погодившись з отриманою відповіддю та вважаючи спірну вимогу від 13 березня 2016 року неправомірною, у строк передбачений ч. 4 ст. 99 КАС України звернувся до суду із даним адміністративним позовом (а.с. 13).

При вирішенні справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI (тут і надалі - Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI в редакції, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Обов'язком платника єдиного внеску у розумінні положень Закону № 2464-VI є своєчасність, повність нараховування, обчислення та сплата єдиного внеску. Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 1 (крім абз. 7), 2, 3, 6, 7 і 8 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю; 5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів; 6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі; 7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; 8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; 9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам; 10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей; 11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску; 12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 даного Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до вимог ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів та підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, сума недоїмки з єдиного внеску виникла в товариства у зв'язку з несплатою в строк, визначений ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, сум з ЄСВ, самостійно задекларованих позивачем у звіті за жовтень 2015 року від 18 листопада 2015 року № на суму 14 599 621,25 грн.

Відповідач у запереченнях зазначає, що у зв'язку з наявністю переплати, сума недоїмки була зменшена на 1 890 367,41 грн та станом на 30 листопада 2015 року склала 12 709 253,84 грн. Зазначене не є спірним, не заперечуються позивачем та узгоджується із відомостями картки особового рахунку позивача, наявної в матеріалах справи.

Згідно з п. 3 Розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Як визначено у спірній вимозі, недоїмка за позивачем обліковувалась станом на 30 листопада 2015 року. Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи дані КОР (картки особового рахунку) позивача суд дійшов висновку, що недоїмка на кінець листопада 2015 року виникла у позивача у зв'язку із несвоєчасною сплатою ним ЄСВ, задекларованого у звіті за жовтень 2015 року.

Разом із цим згідно п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася (або проводиться) антитерористична операція, норм статей 25 ("Заходи впливу та стягнення") і 26 ("відповідальність за порушення цього Закону) цього Закону.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Добропілля, де зареєстрований позивач, м. Донецьк та м. Маріуполь, де знаходиться відповідач.

Як вже зазначалося судом, відповідно до п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються. Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року позивач звернувся до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників із заявою від 17 жовтня 2014 року б/н про звільнення товариства від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зокрема, від обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 39, 40).

Докази надання фіскальним органом відповіді на вказану заяву сторонами суду не надані.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 9-4 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 2464-VI звільнення платників ЄСВ від обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, пов'язується, по-перше, зі перебування цього платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася (або проводиться) антитерористична операція; по-друге, з подачею зазначеним платником відповідної заяви у період не пізніше 30-ти календарних днів, за днем закінчення АТО.

Крім цього, 25 вересня 2014 року із супровідним листом від 24 вересня 2015 року (а.с. 37, 38) позивачем надіслано до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України від 5 вересня 2014 року №№, 2886 та 2890, якими відповідно до п.п. 100.4, 100.5 ст. 100 та відповідно до п.п. 102.6-102.7 ст. 102 Податкового кодексу України засвідчено позивача настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року та до невизначеного терміну, що станом на час видачі сертифікатів тривають, при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів (а.с. 35, 36),

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч приписам абз. 4 п. 9-4 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 2464-VI ігнорується заява позивача про звільнення товариства від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ.

Суд наголошує, що така заява подається платником до фіскального органу у відповідності до зазначеного пункту вказаного Закону у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Тобто, зобов'язання з виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, що виникли у період проведення АТО, можуть бути покладені на платника лише після встановлення факту неподання вищезазначеної заяви до податкового органу до закінчення терміну тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Станом на 16 травня 2016 року АТО триває.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалась судом, спірна вимога включає в себе нарахування ЄСВ за жовтень 2015 року (тобто, за період часу після початку проведення АТО).

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку, що спірна вимога про зобов'язання позивача сплатити недоїмку з ЄСВ в розмірі 12 709 253,84 грн, яка виникла після 14 квітня 2014 року, є неправомірною.

Суд не погоджується із доводами відповідача щодо правомірності прийняття спірної вимоги з тих підстав, що чинним законодавством не скасовано обов'язку контролюючого органу виставляти вимоги платникам ЄСВ, які мають недоїмку, враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 4 та 5 ст. 25 Закону № 2464-VІ вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі неузгодження платником внеску з органом доходів і зборів заборгованості з єдиного внеску платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі прийняття відповідачем спірної вимоги та не оскарження цієї вимоги платником ЄСВ, така вимога у будь-який момент може бути пред'явлена до виконання у примусовому порядку до органів державної виконавчої служби.

З огляду на вищенаведене, вимога Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС від 3 грудня 2015 року № Ю-147-23 про сплату позивачем боргу з ЄСВ (недоїмки) на суму 12 709 253,84 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі даного адміністративного позову було сплачено 190 638,81 грн судового збору (а.с. 17).

Беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 190 638,81 грн, сплачені останнім в якості судового збору за поданні цього позову.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 98, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС від 3 грудня 2015 року № Ю-147-23 про сплату Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" боргу (недоїмки) на суму 12 709 253,84 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Межрегіонального Головного управління ДФС () судовий збір у сумі 190 638 (сто дев'яносто тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 81 копійку на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" ().

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.