Справа № 804/391/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 р. Справа № 804/391/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро»
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 та п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України та рішення Дніпропетровської міської ради №216/8 від 02.02.2011р. та про заниження через це позивачем орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Бабушкінського району, за 2011 рік - на 656833,35грн., за 2012 рік - на 659184,67грн. та за січень-жовтень 2013 року - на 632237,40грн., оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» сплачувало орендну плату за землю відповідно до укладеного з Дніпропетровською міською радою договору оренди земельної ділянки від 17.10.2007р., строк дії якого 15 років, при цьому будь-які зміни з цього приводу до договору між його сторонами не вносились. Зміна розміру земельного податку та законодавчо встановленого граничного розміру орендної плати, є тільки підставою для перегляду сторонами суми орендної плати за договором, а не її зміна в односторонньому порядку. Збільшення відповідачем орендної плати за землю всупереч умовам договору є втручанням в діяльність органу місцевого самоврядування, оскільки визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками в порядку та у спосіб, встановлений нормативними актами України, відноситься до функцій органів місцевого самоврядування та не може здійснюватися іншим способом ніж за угодою сторін та шляхом внесення змін у договір оренди земельної ділянки. Крім того позивач посилався на те, що п.1.2 договору оренди від 17.10.2007р. передбачене цільове використання земельної ділянки за Українським класифікатором цільового використання землі 1.11.6 (інша комерційна діяльність), проте, фактично з 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» використовує цю земельну ділянку та обєкти нерухомості, що на ній розташовані, виключно для спортивної діяльності, оскільки на вказаному обєкті розміщено Відділення «Футбольна академія» (дитяча футбольна школа). У звязку із цим позивач вважає, що відповідач при розрахунку орендної плати помилково використав коефіцієнт 2,5, який використовується для розрахунку нормативної грошової оцінки земель комерційного призначення, в той час, як у даному випадку повинен застосовуватись коефіцієнт 0,7 для земель спортивної діяльності.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначав, що посилання позивача стосовно того, що розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди - помилкові, оскільки орендна плата є формою податку на землю, а, отже, справляння плати за землю, як і справляння інших обовязкових платежів, є сферою регулювання податкового законодавства. Також представник відповідача посилався на те, що контролюючим органом правомірно застосовано при розрахунку орендної плати коефіцієнт 2,5, який використовується для розрахунку нормативної грошової оцінки земель комерційного призначення, оскільки згідно даних Державного земельного кадастру, а також відповідно до умов договору оренди від 17.10.2007р. орендована позивачем земельна ділянка належить саме до земель комерційного призначення і жодних змін щодо її цільового використання здійснено не було.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
На підставі наказу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №967 від 20.12.2013р., повідомлення від 23.12.2013р. №258 та згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.79.1, п.п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України цим контролюючим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ФК «Дніпро» з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.01.2011р. по 30.10.2013р.
За результатами перевірки складено акт №22/1504/32813827 від 13.01.2014р., яким встановлено порушення ТОВ «ФК «Дніпро» приписів п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України та рішення Дніпропетровської міської ради №216/8 від 02.02.2011р., внаслідок чого останнім занижено орендну плату за земельну ділянку, розташовану на території Бабушкінського району, за 2011 рік на суму 656833,35грн., за 2012 рік на суму 659184,67грн., за січень жовтень 2013 року на суму 632237,40грн. (т.1 а.с.12-17).
Висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що ТОВ «ФК «Дніпро» декларувало та сплачувало орендну плату без урахування приписів п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, якими було встановлено мінімальний розмір річного платежу на рівні трикратного розміру земельного податку (для всіх категорій земель крім земель сільськогосподарського призначення), а також рішення Дніпропетровської міської ради №216/8 від 02.02.2011р., яким встановлено такий самий розмір річної орендної плати, як і чинним податковим законодавством. Розрахунок заниження орендної плати проведено згідно Даних державного земельного кадастру від 07.04.2011р. №7431 та з урахуванням індексації, передбаченої ст.289 Податкового кодексу України, а також того, що у 2011-2013 роках нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Єрмолової, 51, площею 2,5375 га складає 50579106,48грн. Відповідно до розміру ставки податку, визначеної статтею 274 Податкового кодексу України, розмір земельного податку за земельну ділянку по вул. Єрмолової, 51 площею 2,5375 га складає 505791,06грн., відповідно сума орендної плати у 2011-2013р.р. має складати по 1517373,19грн. за рік.
Не погодившись із висновками перевірки, 22 січня 2014 року позивач подав до відповідача заперечення на акт перевірки №22/1504/32813827 від 13.01.2014р. (т.1 а.с.18-20).
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Як випливає з матеріалів справи, 17 жовтня 2007 року між ТОВ «ФК «Дніпро» та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки терміном на 15 років (т.1 а.с.24-29).
Пунктом 1.2 цього договору встановлено, що цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність).
За договором в користування передана земельна ділянка загальною площею 2,5375 га (п.2.1 договору).
Згідно з п.2.3 цього договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору становить 13273417,82грн.
Пунктом 4.1 договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в грошовій формі (у гривнях) у розмірі 1,5 відсотка її нормативної грошової оцінки.
Посилаючись на заниження позивачем грошового зобовязання з плати за землю у звязку з проведенням її обрахунку відповідно до положень договору оренди, а не Податкового кодексу України, податковий орган здійснив донарахування відповідного зобовязання.
Так, відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Починаючи з 01 січня 2011 року, законодавець систематизував правила адміністрування земельного податку та орендної плати за землю, як обов'язкового платежу, в розділі ХІІІ Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 даного Кодексу).
Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.
Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України, а саме: трикратного розміру земельного податку.
Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків і зборів згідно переліку статті 9 ПК України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.
Тобто, починаючи з 01 січня 2011 року, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу.
Саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3 % від їх грошової оцінки.
Зважаючи на законодавче закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, суд вважає, що після набрання чинності Податковим кодексом України позивач мав самостійно перерахувати розмір орендної плати з урахуванням обмежень, визначених підпунктами 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Наведені висновки узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 14 липня 2015 року у справі №21-1699а15, від 02 грудня 2014 року у справі №21-274а14.
Також слід зазначити, що з метою приведення рішень Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету у галузі земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства Дніпропетровською міською радою в зв'язку з вступом в дію з 01.01.2011р. Податкового кодексу України було прийнято рішення від 02.02.2011р. №216/8, яким встановлено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками на території міста у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом України, незалежно від мети використання.
Щодо розрахунку орендної плати, то останній проводиться із грошової оцінки земельної ділянки.
Так, відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
При цьому, пунктом 286.1 статті 286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з визначенням, закріпленим у статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Як зазначалося вище, розрахунок заниження орендної плати проведено відповідачем згідно Даних державного земельного кадастру від 07.04.2011р. №7431 та з урахуванням індексації, передбаченої ст.289 Податкового кодексу України, а також того, що у 2011-2013 роках нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Єрмолової, 51, площею 2,5375 га складає 50579106,48грн. Відповідно до розміру ставки податку, визначеної статтею 274 Податкового кодексу України, розмір земельного податку за земельну ділянку по вул. Єрмолової, 51 площею 2,5375 га складає 505791,06грн., відповідно сума орендної плати у 2011-2013р.р. має складати по 1517373,19грн. за рік.
Як зазначалося вище, відповідно до договору оренди від 17.10.2007р. цільове використання вищеозначеної земельної ділянки (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність) (п.1.2 договору).
Доказів зміни цільового використання орендованої позивачем земельної ділянки суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та вірно розраховано суму заниженої позивачем орендної плати, виходячи з її нормативної грошової оцінки, в тому числі коефіцієнту функціонального використання, що відповідає даним державного земельного кадастру.
При цьому суд зазначає, що на необхідність сплачувати орендну плату з урахуванням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки наголошено в постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №21-4172а14.
Застосований відповідачем коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки відповідає і даним державного земельного кадастру, і умовам договору оренди земельної ділянки.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а, отже, про відсутність підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3