Справа № 804/16085/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" квітня 2016 р. справа № 804/16085/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі №804/16085/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельної фірми «Авіас»

до Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

про скасування рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельна фірма «Авіас» (далі Позивач, ТОВ «ВТФ «Авіас») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Відповідач, Нововолинська ОДПІ), в якому, просило скасувати податкове повідомлення рішення від 29.07.2015 року № (т.1, а.с.5-8)

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 29.07.2015 року. (т.2, а.с.75-81)

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, зазначаючи, що оскаржувана постанова є безпідставною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. (т.2, а.с. 85-88)

Відповідач у судове засідання не прибув, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. (т.2, а.с.102)

Особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

У судовому засіданні дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що головним державним інспектором Нововолинської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності з акцизного податку за травень 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельної фірми «Авіас», за результатом якої складено акт від 08 липня 2015 року №626/22.5/3256094, яким встановлено порушення підприємством вимог статей 213, 214, підпункту 215.3.4 ст.ст.215, 216 Податкового кодексу України, що призвело до призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за травень 2015 року в сумі 26938,60 грн. (т.1, а.с.9-12)

Висновки акту перевірки мотивовані тим, що позивачем здійснювалась роздрібна торгівля паливом через мережу АЗС, а не реалізація товарів для комерційного використання.

На підставі акта перевірки Нововолинської ОДПІ винесено податкове повідомлення рішення від 29 липня 2015 року №, яким підприємству збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів з основного платежу на суму 26938,60 грн. та 13469,30 за штрафними (фінансовими) санкціями. (т.1, а.с.13)

За результатами адміністративного оскарження вищевказане податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги - без задоволення. (т.1, а.с. 14-31)

Вважаючи зазначене податкове повідомлення рішення протиправним ТОВ «ВТФ «Авіас» звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснює через мережу торгівельних точок роздрібну торгівлю нафтопродуктами за довірчими документами, а саме: скетч картками, паливними талонами, а отже зазначені операції не повинні оподатковуватися 5 відсотками акцизного податку. Крім того, встановити комерційне чи некомерційне використання придбаного у позивача палива за результатами камеральної перевірки неможливо, що в свою чергу підтверджує протиправність оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі ПК України), Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Господарським кодексом України (далі ГК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996 XIV).

У пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Згідно з пп. 212.1.11 п.212.1 ст. 212 ПК України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 212.3.1 пункту 212.3 статті 213 ПК України передбачено, що особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Відповідно до п. 213.1.9 п. 213.1, пп. 214.1.4 п. 214.1 ст.214 ПК України об'єктом оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; базою оподаткування є вартість підакцизних товарів (з ПДВ), що реалізовані суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі.

Згідно з п. 216.9 ст.216 ПК України датою здійснення такої операції є дата виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві й надавання йому торговельних послуг.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У ч. 1 ст. 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно з ч. 1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що об'єктом оподаткування акцизним податком в порядку ст.ст. 212, 213, 214, 216 ПК України є операції з роздрібної реалізації підакцизних товарів, зокрема палива.

При цьому, слід враховувати, що роздрібною торгівлею є реалізація продукції кінцевому споживачу для задоволення його особистих некомерційних потреб.

Водночас, кваліфікуючою ознакою договору поставки, який укладається між суб'єктами господарювання, є те, що товар купляється покупцем з метою використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції та підтвердження у суді апеляційної інстанції, 01.11.2004 року між позивачем (Покупець) і ВАТ «Укрнафта» (Постачальник) було укладено договір поставки №26/1341в-АЗС з відповідними додатковими угодами до нього.

Зі змісту зазначеного договору, зокрема, пунктів 2-3 вказаного договору, товар поставляється на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС (автозаправних станцій) постачальника зазначається у Додатку №1 до даного договору. Поставка товару оформлюється актом приймання передачі ПММ за формою, передбаченою в додатку №4 до даного договору. Товар поставляється (видається) за довірчими документами покупця, опис яких викладено у додатку №2 до даного договору. Постачальник зобовязується здійснювати відпуск товару через наявну мережу АЗС по довірчими документами покупця і вести облік виданого товару і довірчих документів. Щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, постачальник зобовязується передати уповноваженому представнику покупця бланки довірчих документів по акту приймання передачі.

Додатковою угодою №11 від 01.07.2013р. до договору поставки №26/1341в-АЗС від 01.11.2004р., сторони виклали п.п.2.3 п.2 в новій редакції, а саме Товар поставляється (видається) за довірчими документами покупця: паливними картами; скретч картами, опис яких викладено у додатку №2 і у відповідності з додатком №4 до даного договору.

Крім того, 15.01.2015р. між ТОВ Воленерджі (постачальник) та ТОВ ВТФ Авіас (покупець) укладено договір поставки №П 15-91, згідно умов якого на умовах викладених в розділах даного договору, постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та сплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), а подальшому Товар, у кількості та за ціною передбаченою в додаткових угодах, які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до пунктів 2-3 вказаного договору, товар за цим договором поставляється щоденно та безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС (автозаправних станцій) постачальника зазначається у додатку №1 до даного договору. Поставка товару оформлюється актами прийому передачі ПММ за формою, передбаченою в додатку №3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця. Товар поставляється (видається) відповідно з додатком №4 по довірчим документам покупця: паливними карткам; скетч-карткам, опис яких викладено в додатку №2 до договору. Постачальник зобовязується проводити відпуск товару через наявну мережу АЗС по довірчим документам покупця.

З метою реалізації отриманих за вищенаведеними договорами поставок паливно-мастильних матеріалів, ТОВ ВТФ Авіас укладені договори поставок (договори на закупівлю товарів за державні кошти; на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) за паливними картками) з контрагентами покупцями (юридичними особами та фізичними особами підприємцями), згідно умов яких постачальник приймає на себе зобовязання передати покупцю у власність товар, а покупець зобовязується сплатити і прийняти вказаний товар (п.п.1.1). Місце поставки (передачі) товару: передача покупцю товару здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при предявленні довіреними особами покупця скетч-карток.

Основним видом діяльності ТОВ ВТФ «Авіас» є торгівля (оптова та роздрібна) нафтопродуктами, яка здійснюється через торгівельні точки (без права юридичної особи).

Судом встановлено, що позивач не має у власності чи оренді мережу АЗС, що підтверджується довідкою №659 від 07.10.2015 року. (а.с.32)

Як було встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, уповноважені (на підставі довіреності) особи позивача укладають цивільно правові договори купівлі продажу нафтопродуктів з юридичними та фізичними особами. (т.1, а.с. 47-250, т.2, 1-9)

Істотною умовою вищезазначених договорів, є те, що відпуск товару (нафтопродуктів) відбувається за довірчими документами, а саме: скетч картками, паливними картками безпосередньо через мережу АЗС підприємств партнерів (контрагентів).

Тобто, позивач здійснює реалізацію товару на торгівельній точці, а підприємства партнери (контрагенти) вже через власну чи через орендовану мережу АЗС здійсню відпуск нафтопродуктів за довірчими документами ТОВ ВТФ «Авіас» покупцям.

З огляду на, те що платниками акцизного податку є субєкти роздрібної торгівлі, які реалізують безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, не можна покладати такий обовязок щодо сплати акцизного податку на позивача, який здійснює реалізацію палива СПД, які використовують його в комерційних цілях.

Зважуючи на встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач при визначенні сум податкового зобовязання з акцизного податку правомірно оподатковує операції з реалізації підакцизних товарів за місцем їх реалізації (АЗС) кінцевим споживачам (фізичні особи) для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам підприємцям не включає до обєкту оподаткування через використання нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (комерційне використання).

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з актом камеральної перевірки від 08.07.2015 року №626/22.5/3256094, перевірці підлягала податкова звітність позивача з акцизного податку за травень 2015 року, однак контролюючим органом фактично було перевірено порядок визначення складу податкових зобов'язань та повнота їх нарахувань, що відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що викладені в акті перевірки від 08.07.2015 року №626/22.5/3256094 висновки про порушення позивачем статей 213-216 ПК України є безпідставними, передчасними та ґрунтуються на припущеннях, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 40407,90 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог статті 159 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, відповідач, який є субєктом владних повноважень, всупереч з вимогами ч.2 ст.71 КАС України, не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 29.07.2015 року № та не переконав суд у своїй правоті.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того. Колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення права заявника апеляційної скарги на доступ до правосуддя ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року задоволено частково клопотання відповідача та відстрочено йому сплату судового збору в сумі 1339 грн. 80 коп. за подання апеляційної скарги на постанову суду від 21.01.2016 р. до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір в сумі 1339 грн. 80 коп.

Отже, судовий збір в сумі 1339 грн. 80 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі №804/16085/15 залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 1339 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун