Справа № 810/150/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/150/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - Шиленка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області, Прокурора Київської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Прокуратури Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року,

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до прокуратури та прокурора Київської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ другого відповідача №2205к від 11 грудня 2015 року про його звільнення з посади виконувача обов'язків заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області з 14 грудня 2015 року, поновити його на вказаній посаді з 15 грудня 2015 року, стягнути з першого відповідача середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 15 грудня 2015 року по день фактичного поновлення його на посаді.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність прокурора Київської області, що виявилась у недотриманні вимог статті 42 Кодексу законів про працю України при звільненні позивача з органів прокуратури Київської області. Визнано протиправним та скасовано спірний наказ. Визнано позивача звільненим із посади прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області та з органів прокуратури з 16 березня 2016 року у зв'язку з ліквідацією Броварської міжрайонної прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Стягнуто з прокуратури Київської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року у сумі 41 706, 88 грн. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач та перший відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов та приймаючи рішення про задоволення вимог, які позивачем не заявлялись, в тому числі змінюючи формулювання й дату звільнення позивача з посади, суд першої інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача роботодавець припустився бездіяльності і не вирішив питання про можливість переведення його, за його згодою, на іншу роботу в апарат прокуратури Київської області з дотриманням положень статті 42 Кодексу законів про працю України, а також виходив із того, що наказ про звільнення містить істотні формальні юридичні вади, оскільки виданий про звільнення позивача з неіснуючої посади, й без зазначення про звільнення з органів прокуратури.

Відмовляючи у задоволенні решти вимог позивача, суд першої інстанції виходив із того, що застосування обраного позивачем захисту порушеного права є неможливим, оскільки функціонування Броварської міжрайонної прокуратури припинено, посади виконувача обов'язків заступника Броварського міжрайонного прокурора, на яку позивач просить його поновити, не існує, заяв щодо участі у конкурсі на призначення на інші посади прокурорів в органах прокуратури Київської області позивач не подавав, призначення особи на інші рівнозначні посади прокурорів до Броварської місцевої прокуратури та інших місцевих прокуратур відбувається виключно на конкурсних засадах, і визначений законом порядок призначення на посаду прокурора не може змінюватися чи підмінятися судовим рішенням.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач, починаючи з квітня 2004 року, працював в органах прокуратури.

24 грудня 2014 року позивача призначено прокурором Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, а з 01 вересня 2015 року - виконувачем обов'язків заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області.

Наказом прокурора Київської області №2205к від 11 грудня 2015 року позивача звільнено з посади виконувача обов'язків заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області з 14 грудня 2015 року у зв'язку із реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Підставою такого рішення вказано рейтинговий список Броварської місцевої прокуратури Київської області, наказ Генерального прокурора України №82ш від 23 вересня 2015 року та попередження про звільнення від 02 жовтня 2015 року.

Не погоджуючись із правомірністю його звільнення, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

15 липня 2014 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого передбачено, що з 15 грудня 2015 року втрачають чинність положення Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур.

Разом із тим, пунктом 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачено, що з 15 грудня 2015 року набирають чинності положення статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур.

Із указаного Додатка до Закону слідує, що на територію Київської області поширюється юрисдикція прокуратури Київської області, до складу якої входить, зокрема, Броварська місцева прокуратура, юрисдикція якої, у свою чергу, поширюється на міста Бровари, Славутич, Прип'ять та Чорнобиль, а також на Броварський, Іванківський та Поліський райони.

Також, пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» цього Закону встановлено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури.

Зважаючи на вказані норми, наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року № 82ш, який введено в дію з 15 грудня 2015 року, вирішено внести зміни до структури та штатного розпису прокуратури Київської області. Так, цим наказом, зокрема, вирішено виключити штатні розписи Броварської міжрайонної прокуратури, Іванківської міжрайонної прокуратури, Прип'ятської спеціальної прокуратури та прокуратури міста Славутича, й включити штатний розпис Броварської місцевої прокуратури, встановивши її територіальну юрисдикцію відповідно до вищевказаного Додатка до Закону. У штатному розписі Броварської місцевої прокуратури встановлено 46 одиниць, з урахуванням Іванівського, Чорнобильського та Славутицького відділів.

Таким чином, починаючи з 15 грудня 2015 року діяльність Броварської міжрайонної прокуратури припинена, а посада, яку обіймав позивач, - скорочена. Разом із тим, за рахунок поширення юрисдикції Броварської місцевої прокуратури на міста Бровари, Славутич, Прип'ять та Чорнобиль, а також на Броварський, Іванківський та Поліський райони відбулось фактичне об'єднання Броварської міжрайонної прокуратури, Іванківської міжрайонної прокуратури, Прип'ятської спеціальної прокуратури та прокуратури міста Славутича в один орган, у результаті чого зменшена загальна чисельність працівників (штату) новоутвореного органу в порівнянні із раніше діючими.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, який регулює порядок звільнення з органів прокуратури є Закон України «Про прокуратуру». Проте, оскільки в складі органів прокуратури існують не лише прокурорські посади, а й посади, що відносяться до державної служби, а також посади робітників, правове регулювання порядку звільнення з відповідного органу здійснюється також з урахуванням правил Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України.

Пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, положеннями статей 49-2 та 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також враховуються передбачені частиною другою цієї статті обставини.

Як убачається із матеріалів справи, 02 жовтня 2015 року позивача попереджено про звільнення у зв'язку зі змінами в організації праці, що пов'язані з припиненням функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення в системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, змінами до структури та штатного розпису прокуратури Київської області та скороченням посади, яку він займає, у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посад прокурора у відповідній місцевій прокуратурі.

Зазначене попередження здійснене, зокрема, на підставі пункту 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого, до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону (щодо утворення місцевих прокуратур), встановлено особливий порядок призначення прокурорів місцевих прокуратур (за умови успішного проходження тестування), а також керівників, перших заступників та заступників місцевих прокуратур (за результатами чотирирівневого відкритого конкурсу).

Як було встановлено судом, позивач брав участь у конкурсі на заміщення адміністративних посад місцевої прокуратури, проте, за результатами конкурсу, не був рекомендований на жодну із відповідних посад. У той же час, тестування на заміщення посади прокурора в Броварській місцевій прокуратурі позивач не проходив.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що у прокуратури Київської області не було правових підстав пропонувати позивачу посаду прокурора в місцевій прокуратурі, адже закон передбачає конкретний порядок та передумови призначення на таку посаду, яких позивач не дотримався.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість поновлення позивача на посаді виконувача обов'язків заступника прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, оскільки функціонування Броварської міжрайонної прокуратури припинено з 15 грудня 2015 року, а вказана посада не передбачена у штатному розписі цієї прокуратури. Так, наказ прокурора Київської області і відповідний запис у трудовій книжці щодо звільнення позивача з посади прокурора Броварської міжрайонної прокуратури та про призначення його на посаду виконувача обов'язків заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області свідчать лише про тимчасове покладення на позивача обов'язків із виконання трудових функцій заступника вказаного прокурора.

Колегія суддів також погоджується із судом першої інстанції щодо неможливості поновлення позивача на посаді, рівнозначній займаній ним, адже станом на час спірних правовідносин передумовою призначення на посаду прокурора місцевої прокуратури було проходження тестування у відповідності до приписів пункту 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», а на даний час порядок зайняття посади прокурора здійснюється відповідно до правил розділу V цього Закону, що включає проходження конкурсу, іспиту та спеціальної перевірки.

Оскільки згадане тестування позивач не проходив, а заяв щодо участі у конкурсі на призначення на інші посади прокурорів в органах прокуратури Київської області - не подавав, суд не вправі поновити його на жодній із указаних посад, адже, як правильно вказав місцевий суд, визначений законом порядок призначення на посаду не може змінюватися чи підмінятися судовим рішенням.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що усупереч правилам Кодексу законів про працю України орган прокуратури не вирішив питання про можливість переведення позивача, за його згодою, на іншу роботу в апарат прокуратури Київської області, що підтверджує протиправну бездіяльність відповідача.

Окрім того, як убачається із матеріалів справи, спірний наказ прокурора Київської області містить істотні недоліки, які свідчать про необхідність його скасування, а саме: позивача звільнено з посади, якої не існує згідно з штатним розписом прокуратури Київської області (дана обставина не заперечується сторонами), в той час як він обіймав іншу посаду - прокурора Броварської міжрайонної прокуратури, а також вирішено питання лише щодо звільнення з посади, без вказівки на те, що особа звільняється також із органів прокуратури, що призводить до правової невизначеності стану звільненої особи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд правильно скасував спірний наказ і, як орган, який вирішує трудовий спір, визнав позивача звільненим саме з посади прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області та з органів прокуратури датою прийняття судового рішення у зв'язку із припиненням діяльності цієї прокуратури відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, а також, на підставі частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року.

Доводи апелянтів, наведені у скаргах, не спростовують правильності висновків місцевого суду та того факту, що позивач не проходив передбачене пунктом 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» тестування, яке є умовою призначення на посаду прокурора місцевої прокуратури в новоутворений орган та виключає звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» без подальшого призначення.

Посилання позивача на те, що фактично не відбулось зменшення чисельності штату працівників у Броварській місцевій прокуратурі порівняно із Броварською міжрайонною прокуратурою, а тому не було підстав для його звільнення, відхиляється судом, адже позивачем не враховано, що у складі Броварської місцевої прокуратури діють Іванківський, Чорнобильський та Славутицькій відділи, які раніше функціонували як окремі прокуратури.

Наведені та інші доводи апелянтів, викладені у скаргах, не свідчать про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи про порушення процесуальних норм, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Тому, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржуване судове рішення, на підставі пункту 1 статті 198 та статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 20 травня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.