Справа № 465/7207/15-а
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.05.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.,

при секретарі Максимович М.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представник відповідача Волинець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 26 січня 1950 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 були виселені з села Белелуя, Снятинського району Станіславської області на спецпоселення в Хабаровський край з конфіскацією майна. Разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були переселені. Дані факти підтверджуються довідкою про реабілітацію № 3/3-23740 від 08.07.1992 року, відповідно до якої, позивача було реабілітовано, на підставі ст.З Закону Української РСР від _ 17.04.1991р. "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". Враховуючи що відповідно до вимог ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на підвищення пенсії, 07 жовтня 2015 року, він звернувся до УПФ України у Франківському районі м. Львова, з проханням здійснити перерахунок пенсії з врахуванням вимог п. «г» ч.1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, відповідач надіслав ОСОБА_1 відмову, в якій пояснив, що позивачу і так було підвищено пенсію в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, що становить 43,52 грн., тобто в розмірі, меншому, ніж гарантований п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач вважає, що дії УПФ України у Франківському районі м. Львова, щодо підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними, з огляду на наступне.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 20.03.2002 року №5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Відтак, постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом, Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу, а тому підлягає застосуванню в даних спірних правовідносинах. З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення пенсії, позивачу як особі що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітовані, застосуванню підлягає п. ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15 травня 1992 року, з наступними змінами і доповненнями, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львові провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.05.2015р., з урахуванням виплачених сум.

Позивач в судовому засіданні надав поясненя, аналогічні викладеним в позовній заяві, позов підтримав в повному обсязі, просив задоволити.

Відповідач в судовому засіданні подав заперечення, згідно з якими з позовною заявою не погоджується з наступних підстав. На думку відповідача позивач необґрунтовано просить провести нарахування в розмірі 50%, оскільки згідно довідки про реабілітацію від 08 липня 1992 року №3/3-23740 ОСОБА_1 є членом сім'ї реабілітованих осіб. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Відповідно до пп.2 п.4 постанови КМУ від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» з 01.09.200р. громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 грн., а членами їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн. Зазначена постанова в цій частині є чинною, ніким не скасованою, неконституційною не визнавались, отже її норми підлягають до виконання.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова і отримує пенсію за віком та надбавку як член сім'ї реабілітованої особи на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07. 2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" в розмірі 43 грн 52 коп. Позивач відноситься до члена сім'ї репресованих. Зазначена обставина підтверджується вищевказаною довідкою №3/3-23740 від 08,07,1992р., виданою МВД УССР Управление Внутренних Дел Ивано-Франковской области Информационный центр та відповідним посвідченням № 226/5-Р від 08.05. 2013 року.

Відповідно до п. "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначені пенсії підвищуються громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львова і отримує підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн. відповідно до підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" як особа, що є членом сім'ї репресованих , та яку було примусово переселено .

Суд виходить з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що є членом сім'ї політично репресованого і реабілітованого та якого було примусово переселено .

Застосуванню підлягає п. "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 15 травня 1992 року, з наступними змінами і доповненнями, а не постанова КМУ від 16.07.2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Наявність у позивача права на отримання підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (стаття 46 Конституції України).

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тому цей розмір не може застосовуватись для інших розрахунків (доплат, підвищень, дотацій, надбавок).

Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено п."г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, статтею 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, тому, відсутність коштів на виплату надбавок до пенсій не позбавляє особу, якій повинна бути здійснена доплата до пенсії, права на отримання такої допомоги.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу, як громадянину, який є членом сім'ї осіб які необгрунтовано зазнали політичних репресій у розмірі, передбаченому Законом України "Про пенсійне забезпечення", суд не вбачає.

Із матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 звертався до управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м.Львова, і отримав відповідь 21.10.2015 року №162-М/8, в якій позивачу було відмовлено у задоволенні вимог щодо підвищення пенсії як реабілітованій особі в розмірі 50% . До суду за захистом свого порушеного права з позовною заявою звернувся 04.11.2015 року , а відтак суд вважає , що позовні вимоги ним заявлені в межах ст. 99 ч.2 КАС України.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м.Львова щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати провести нарахування з 04 травня 2015 року та виплату ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН:НОМЕР_1) підвищення до пенсії за віком, у розмірі 25% мінімальної пенсії, встановленої відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 є членом сім"ї, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій.

Керуючись ст. ст. 9,11,71,158 - 161 ,163 ,186 КАС України , суд ,-

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (м.Львів, вул. Володимира Великого, 54) щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати провести нарахування з 04 травня 2015 року та виплату ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН:НОМЕР_1) підвищення до пенсії за віком, у розмірі 25% мінімальної пенсії, встановленої відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог - відмовити.

Стянути з Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (м.Львів, вул. Володимира Великого, 54) на користь держави 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя: Мигаль Г.П.