Справа № 812/265/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/265/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Семенистого О.С.,

Ковальової Т.С.,

Руденка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання протиправними дій, скасування пункту 2 наказу від 15.02.2016 № 8-о, визнання незаконними та змінення формулювання причин звільнення з посади, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Державної екологічної інспекції у Луганській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Відповідача направлені на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 року за справою №2а/1270/5157/2012 стосовно поновлення її на посаді та скасувати пункт 2 наказу Державної екологічної інспекції у Луганській області від 15.02.2016 № 8-о, яким зобов'язано її приступити до виконання своїх посадових обов'язків з 16.02.2016;

- визнати протиправним акт Державної екологічної інспекції у Луганській області про відмову від ознайомлення та підписання наказу про поновлення від 15 лютого 2016 року за № 8-о, як такий, що не відповідає діючому законодавству;

- визнати незаконним формулювання причини звільнення з Державної екологічної інспекції у Луганській області за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та змінити формулювання причини звільнення з посади Державної екологічної інспекції у Луганській області із «звільнена через відсутність на роботі без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України», і дату звільнення з «12 березня 2016 року» на дату «07 квітня 2013 року»;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Луганській області на мою користь моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 11.05.2016 закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним акту від 15.02.2016 № 8-о.

В обґрунтування позову зазначила, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 за справою № 2а/1270/5157/2012 скасовано наказ Відповідача від 06.06.2012 № 2-о, поновлено Позивача на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю по Лисичанському регіону, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області з 07.06.2012.

За період оскарження рішення суду перебувала на обліку у Державному центрі зайнятості та з 08.04.2013 призначена за результатами конкурсу на посаду головного спеціаліста Відділу Держземагентства у Старобільському районі Луганської області, з 03.11.2015 призначена у порядку переведення до Центру надання адміністративних послуг Старобільської райдержадміністрації.

13.02.2016 отримала повідомлення Відповідача від 12.02.2016 № 52/01-03-19, на виконання якого 15.02.2016 прибула до екологічної інспекції для ознайомлення з наказом про поновлення на посаді, але наказ не був підготовлений.

24.02.2016 отримала від Відповідача лист від 15.02.2016 № 54/01-03-19 з повідомленням та наказ від 15.02.2016 за № 8-о про поновлення на посаді з 07.06.2012, пунктом 2 якого зобов'язано приступити до виконання своїх посадових обов'язків в екологічній інспекції з 16 лютого 2016 року.

25.02.2016 не погодившись з наказом № 8 про поновлення на посаді направила у відповідь на зазначене Повідомлення лист з поясненнями та заяву про звільнення за власним бажанням з 07.04.2013, тобто до працевлаштування на іншу роботу.

12.03.2016 у присутності спеціаліста з кадрової роботи Старобільської райдержадміністрації, представниками Відповідача особисто було вручено їй під підпис повідомлення від 12.03.2016 за № 90/01-03-19 з вимогою надати пояснення стосовно неявки на роботу до Державної екологічної інспекції у період з 16.02.2016 по 12.03.2016, та про необхідність з'явитися особисто до інспекції 15.03.2016.

Наполягала на протиправному складанні Відповідачем Акту про її відмову від ознайомлення та підписання наказу про поновлення від 15.02.2016 № 8-о.

14.03.2016 повторно звернулась до Відповідача з листом від 14.03.2016, у якому просила скасувати пункт 2 наказу від 15.02.2016 за № 8-о, розглянути заяву від 25.02.2016 про звільнення за власним бажанням з 07.04.2013, внести записи до трудової книжки про поновлення на посаді з 07.06.2012 та звільнення за власним бажанням з 07.04.2013, але відповідей на них не отримала.

Позивач зазначає про неотримання від Відповідача відповіді на вищезазначені листи та заяву про звільнення.

Вважає дії Відповідача, направлені на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2012 за справою № 2а/1270/5157/2012 стосовно поновлення на посаді та зобов'язання приступити до виконання своїх посадових обов'язків з 16.02.2016, незаконними та безпідставними.

Вважає причини невиходу на роботу поважними та такими, які не можуть вважатись прогулом в розумінні пункту 4 статті 40 КЗпП України, тому звільнення з цієї підстави є незаконним.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав заперечення, в яких послався на отримання 25.11.2015 постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2015 про поновлення Позивача на підставі рішення суду (т.1 а.с. 48-53).

Послався на втрату бухгалтерської та кадрової документації у зв'язку із проведенням антитерористичної операції та переміщенням установи та фактичну відсутність посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю по Лисичанському регіону державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області, вказану у виконавчому листі № 2а/1270/5157/2012, виданому 16.11.2015 Луганським окружним адміністративним судом, у зв'язку з ліквідацією установи. У зв'язку з виниклою ситуацією Відповідач неодноразово звертався за роз'ясненням до суду.

При цьому з метою виконання рішення суду повідомили Позивача про необхідність явки для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі, окрім того в повідомленні зазначено, що у зв'язку з відсутністю посади зазначеної у виконавчому документі, ОСОБА_1 буде поновлено на рівнозначній посаді.

15 лютого 2016 року був скасований наказ про звільнення Позивача та прийнятий наказ про її поновлення на рівнозначну посаду, але остання відмовилась знайомитись ставити підпис про ознайомлення з наказом та приступати до виконання обов'язків. При цьому 15.02.2016 Відповідачу стало відомо про працевлаштування Позивача на посаду адміністратора центру надання адміністративних послуг Старобільської районної державної адміністрації - посаду державного службовця. У зв'язку з чим Позивача було повідомлено про необхідність звільнення з вказаної посади та повідомлено про відповідальність за порушення вимог антикорупційного законодавства, але ОСОБА_1 повідомила, що не має наміру вступати у трудові відносини з Державною екологічною інспекцією у Луганській області, тому звільнятися з нинішньої посади не буде, після чого Позивач вийшла з кабінету та зникла у невідомому напрямку.

Стверджував, що 12 березня 2016 року представники Інспекції виїжджали до м.Старобільськ та вручили особисто ОСОБА_1 повідомлення щодо прибуття до Інспекції разом з належним чином оформленою трудовою книжкою для внесення відповідних записів, яке Позивач знову таки проігнорувала.

Наполягав на фактичному виконанні рішення суду про поновлення Позивача на посаді та правомірності її подальшого звільнення оскільки за період з 16.02.2016 по 12.03.2016 ОСОБА_1 жодного разу не з'явилася на роботі, про що були складені відповідні акти від 16.02.2016 № 2, від 17.02.2016 № 3, від 18.02.2016 № 4, від 19.02.2016 № 5, від 22.02.2016 № 6, від 23.02.2016 № 7, від 24.02.2016 № 8, від 25.02.2016 № 9, від 26.02.2016 № 10, від 29.02.2016 № 11, від 01.03.2016 № 12, від 02.03.2016 № 13, від 03.03.2016 № 14, від 04.03.2016 № 15, від 09.03.2016 № 16, від 10.03.2016 № 17, від 11.03.2016 № 18, від 12.03.2016 № 19 про перевірку фактів та причин відсутності на робочому місці ОСОБА_1

В судовому засіданні сторони надали пояснення тотожні даним зазначеним у позовній заяві та запереченнях проти позову.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Відповідач - Державна екологічна інспекція у Луганській області, є юридичною особою, діє у сфері державного управління загального характеру на підставі Положення та на виконання вимог Постанови КМУ від 07.11.2014 № 595, переміщений до м.Сєвєродонецька Луганської області (т.1 а.с. 84-94).

На підставі наказу Відповідача від 06.06.2012 № 2-о Позивач була звільнена з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю по Лисичанському регіону (т.1 а.с. 23 - зворотній бік).

Перед цим записом в трудовій книжці зроблений запис від 31.12.2012 № 35 про поновлення на посаді на підставі наказу від 05.06.2012 № 1 (т.1 а.с. 23, 183 - зворотній бік).

Сторонами визнана наявність помилки в записі № 35 в частині року поновлення. У зв'язку із помилкою запис № 35 не має відношення до наявного предмету спору.

Сторонами визнається факт наявності спору щодо поновлення прав Позивача, пов'язаних із проходженням державної служби.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу».

16.10.2012 Луганським окружним адміністративним судом у справі №2а/1270/5157/2012 був розглянутий адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Луганській області, Державної екологічної інспекції в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, який був частково задоволений (т.1 а.с. 11-15, далі - Постанова від 16.10.2012).

Зазначеною постановою скасований наказ Державної екологічної інспекції в Луганській області від 06.06.2012 № 2-о «Про звільнення ОСОБА_1» та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю по Лисичанському регіону, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області з 07 червня 2012 року… Постанова суду в частині поновлення на посаді була допущена до негайного виконання.

Згідно із інформацією, зазначеною у довідці відділу діловодства від 10.05.2016, складеною на підставі бази даних комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», 31.10.2012 за заявою Позивача від 23.10.2012 стягувачу був виданий виконавчий лист у справі № 2а/1270/5157/2012 (т.2 а.с. 5). Інформація, зазначена в довідці, кореспондується з матеріалами наявними у справі № 2а/1270/5157/2012, зокрема том 1 аркуш справи 220 заява про видачу виконавчого листа (т.2 а.с. 6), том 2 аркуш справи 8 інформація про його отримання (т.2 а.с. 75).

02.11.2012 державним виконавцем Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/1270/5157/2012 про поновлення Позивача на посаді (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 9) (т.2 а.с. 17).

31.10.2012 Відповідачем подано апеляційну скаргу на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2016 (справа № 2а/1270/5157/2012 т.1 а.с. 225-227) (т.2 а.с. 18-20).

31.10.2012 Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулась до суду із заявою про роз'яснення рішення (справа № 2а/1270/5157/2012 т.1 а.с. 258) (т.2 а.с. 8).

06.11.2012 ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення (справа № 2а/1270/5157/2012 т.1 а.с. 266-267) (т.2 а.с. 22-24).

19.11.2012 державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження (т.1 а.с. 171).

Порядок роз'яснення судового рішення передбачений статтею 170 КАС України згідно із якою подання заяви про роз'яснення рішення не звільняє від обов'язку негайного виконання рішення суду.

12.11.2012 справу № 2а/1270/5157/2012 надіслано до Донецького окружного адміністративного суду, яка отримана останнім 13.11.2012 (справа № 2а/1270/5157/2012 т.1 а.с. 270) (т.2 а.с. 21).

18.12.2012 постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2012 (справа № 2а/1270/5157/2012 т.1 а.с. 291-293) (т.2 а.с. 22-24).

14.11.2012 від Державної екологічної інспекції у Луганській області надійшла заява про роз'яснення порядку виконання рішення (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 1) (т.2 а.с. 10).

19.11.2012 від Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції надійшли заяви про роз'яснення рішення (справа №2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 6-7, 27-29) (т.2 а.с. 25, 26).

03.12.2012 ухвалою Луганського окружного адміністративного суду зупинено провадження по заявам про роз'яснення судового рішення до повернення справи з Донецького апеляційного адміністративного суду (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 55-56 (т.2 а.с. 27).

12.02.2013 ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяв про роз'яснення судового рішення (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 89-90) (т.2 а.с. 28).

Зазначені обставини визнаються сторонами і мають значення як доказова база невиконання Відповідачем постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 у справі № 2а/1270/5157/2012 з моменту її прийняття до скасування рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду.

31.01.2013 державним виконавцем Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 76) (т.2 а.с. 11).

29.10.2015 Позивач звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із заявою про видачу виконавчого листа у справі (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 163) (т.2 а.с. 4).

16.11.2015 Позивачем отримані виконавчі листи у справі (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 163) (т.2 а.с. 14).

20.11.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області на підставі заяви, поданої 18.11.2015, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с. 168, 169).

30.11.2015 від Державної екологічної інспекції у Луганській області надійшла заява щодо роз'яснення рішення суду (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 168-170) (т.2 а.с. 12-13).

09.02.2016 ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду (справа № 2а/1270/5157/2012 т.2 а.с. 258-259) (т.2 а.с. 15-16).

17.02.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повним виконанням (т.1 а.с. 179).

Згідно із записом в трудовій книжці Позивач з 03.11.2015 призначена на посаду адміністратора центру адміністративних послуг райдержадміністрації (т.1 а.с. 24, 183 - зворотній бік).

На виконання Постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 Відповідачем 15.02.2016 виданий Наказ № 8-о про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю природних ресурсів Лисичанського регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Луганської області (т.1 а.с. 29).

12 лютого 2016 року Відповідачем відправлено на адресу Позивача повідомлення із пропозицією прибути до Державної екологічної інспекції у Луганській області за адресою: АДРЕСА_1, для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі, окрім того в повідомленні зазначено що у зв'язку з відсутністю посади зазначеної у виконавчому документі, ОСОБА_1 буде поновлено на рівнозначній посаді (т.1 а.с. 26).

Повідомлення отримано ОСОБА_1 13.02.2016 власноруч, про що свідчить особистий підпис на копії повідомлення.

15.02.2016 Відповідач направив Позивачу повідомлення № 54/01-03-19 про поновлення на посаді разом з наказом про поновлення на посаді отримане останньою 24.02.2016 (т.1 а.с. 28, далі - повідомлення № 54).

25.02.2016 Позивач не погодившись з наказом № 8 про поновлення на посаді направила Відповідачу повідомлення разом із заявою про звільнення з 07.04.2013 (т.1 а.с. 30-31, далі - лист від 25.02.2016). Відповідач визнав отримання 01.03.2016 листа із заявою від 25.02.2016.

12.03.2016 Відповідачем було направлено на адресу Позивача повідомлення № 90/01-0319 про необхідність прибути до Інспекції для внесення відповідних записів до трудової книжки та приступити до виконання своїх посадових обов'язків (т.1 а.с. 33), на яке Позивач відповіла листом від 14.03.2016 з пропозицією звільнити її та сплатити відповідні кошти (т.1 а.с. 34, 35).

В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що не розглянули заяву Позивача про її звільнення з 07.04.2013 оскільки не вважали за можливе приймати відповідні рішення минулими числами.

Сторонами визнано, що за період з 16.02.2016 по 12.03.2016 Позивач не приступала до виконання обов'язків інспектора у Відповідача, про що останнім були складені відповідні акти від 16.02.2016 № 2, від 17.02.2016 № 3, від 18.02.2016 № 4, від 19.02.2016 № 5, від 22.02.2016 № 6, від 23.02.2016 № 7, від 24.02.2016 № 8, від 25.02.2016 № 9, від 26.02.2016 № 10, від 29.02.2016 № 11, від 01.03.2016 № 12, від 02.03.2016 № 13, від 03.03.2016 № 14, від 04.03.2016 № 15, від 09.03.2016 № 16, від 10.03.2016 № 17, від 11.03.2016 № 18, від 12.03.2016 № 19 про перевірку фактів та причин відсутності на робочому місці ОСОБА_1 (т.1 а.с.62-79).

12 березня 2016 року представники Відповідача виїжджали до м. Старобільськ та вручили особисто ОСОБА_1 повідомлення щодо прибуття на роботу.

12.03.2016 Відповідачем виданий наказ № 23-о про звільнення Позивача з 12.03.2016 за пунктом 4 статті 40 КЗпП України через відсутність на роботі без поважних причин (т.1 а.с. 37).

В судовому засіданні Позивач пояснила, що зазначений наказ отримала рекомендованим листом 19.03.2016 (лист від 16.03.2016 № 100/01-03-19) (т.1 а.с. 36, 82, 83). Таким чином, в розумінні вимог статті 99 КАС України дотриманий строк звернення до суду.

Позивач як ініціатор виконання рішення суду від 16.10.2012 наполягала на необхідності його виконання лише в частині відповідних записів в трудову книжку оскільки фактично на час прийняття рішення Вищим адміністративним судом України працювала на іншій державній службі.

Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу (далі - Закон № 3723).

Згідно із статтею 1 Закону № 3723 державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 16 Закону № 3723 передбачено, що на державних службовців поширюються вимоги та обмеження, передбачені Законом України від 14.10.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700).

Згідно із статтею 25 Закону № 1700 державним службовцям забороняється:

1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;

2) входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

У спірний період часу Позивач знаходилась на державній службі в іншій державній установі та в силу встановлених Законом обмежень не мала права працювати на іншій державній службі.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України прогулом вважається відсутність працівника без поважних причин на роботі на протязі робочого дня, окрім того прогулом вважається також відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин сумарно або безперервно на протязі робочого дня.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неможливість вважати ОСОБА_1 такою, що була відсутня без поважних причин у період з 16.02.2016 по 12.03.2016 у відділі екологічного контролю природних ресурсів Лисичанського регіону як державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Луганської області.

Таким чином, у Відповідача не було підстав звільняти Позивача по пункту 4 статті 40 КЗпП України.

При вирішенні питання щодо визнання протиправними дії Відповідача, направлених на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 стосовно поновлення на посаді, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 76 Закону № 606 рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У пункті 34 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що стосовно до правил статті 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, Відповідач отримавши виконавчий лист зобов'язаний був виконати рішення суду та поновити Позивача на посаді.

Статтею 43 Конституції України передбачено право на працю та її вільний вибір.

Враховуючи наявність ініціативи Позивача, направленої на виконання рішення суду від 16.10.2012 проявленої у 2015-2016 роках, та відсутність у Відповідача інформації про працевлаштування Позивача на іншу державну служба, приймаючи до уваги вимоги статті 43 Конституції України, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача обов'язку вчиняти дії направлені на поновлення Позивача на посаді.

При вирішенні питання щодо скасування пункту 2 наказу Державної екологічної інспекції у Луганській області від 15.02.2016 № 8-о, в частині зобов'язання Позивача приступити до виконання своїх посадових обов'язків з 16.02.2016, суд виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» с подальшими змінами, який визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах. Враховуючи встановлені зазначеним Законом обмеження щодо сумісництва державного службовця Відповідач зобов'язаний на момент прийняття рішення про поновлення Позивача з'ясувати статус останнього та не приймати рішення про зобов'язання останнього приступити до виконання посадових обов'язків.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

У вітчизняному законодавстві відсутнє визначення поняття «моральна шкода», проте наразі дана прогалина компенсується частково судовою практикою, зокрема, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Пленум № 4), а також наданими у статті 23 ЦК України «проявами» моральної шкоди (далі - ЦК України).

Так, згідно з пунктом 3 Пленум № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до вказаної вище статті ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Хоча вказана норма інших умов для можливості такого відшкодування не визначає, проте судова практика по цивільним справам зводиться до того, що, крім наявності факту порушення відповідних прав, право особи на відшкодування моральної шкоди, зокрема, має бути передбачено спеціальною нормою законодавства, що регулює певні відносини

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За умовами частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода щодо фізичної особи полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, або у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, ділової репутації.

Відповідно до вказаної вище статті ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Хоча вказана норма інших умов для можливості такого відшкодування не визначає, проте судова практика по цивільним справам зводиться до того, що, крім наявності факту порушення відповідних прав, право особи на відшкодування моральної шкоди, зокрема, має бути передбачено спеціальною нормою законодавства, що регулює певні відносини.

Згідно із статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України та пункту 13 Пленуму № 4 за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Позивачем не зазначено, які саме його права порушені.

Таким чином, на виконання вимог статті 71 КАС України Позивачем не надані докази спричинення Відповідачем моральної шкоди з урахуванням вимог частини 2 статті 1167 ЦК України.

Суд критично оцінює посилання Позивача на записи в медичній книжці оскільки вони зроблені на підставі суб'єктивної оцінки Позивача та не містять належних доказів у вигляді висновків фахівців.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відсутність фактичного звільнення Позивача на підставі наказу від 12.03.2016 № 23-о, наявність лише зміни причин звільнення, при фактичному виконанні Позивачем обов'язків в іншій державній установі в період прийняття рішення Вищим адміністративним судом України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв'язку з їх відсутністю.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 11 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання протиправними дій, скасування пункту 2 наказу від 15.02.2016 № 8-о, визнання незаконними та змінення формулювання причин звільнення з посади, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати пункт 2 наказу Державної екологічної інспекції у Луганській області від 15.02.2016 № 8-о «Про поновлення ОСОБА_1.».

Скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Луганській області від 12.03.2016 № 23-о «Про звільнення ОСОБА_1.».

Зобов'язати Державну екологічну інспекцію у Луганській області звільнити ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю природних ресурсів Лисичанського регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Луганської області з 07 квітня 2013 року.

У задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Луганській області з виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 у справі № 2а/1270/5157/2012 стосовно поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнені моральної шкоди відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 16 травня 2016 року.

Суддя С.М. Чиркін