Справа № 803/56/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 876/2358/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року в адміністративній справі № 803/56/16 за позовом ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) форми «Ф» № 12681-17 від 11.06.2015 р.; зобов'язати управління Державної казначейської служби України у м.Луць-ку Волинської області повернути сплачений 15.09.2015 р. податок у сумі 25 000 грн.

Позові вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваним податковим повідомлення-рішенням йому нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Вважає таке нарахування незаконним, оскільки цей податок був запроваджений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII), який набрав чинності 01.01.2015 р. Вказане, на думку позивача, суперечить принципу стабільності податкового законодавства, який закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) та проголошує, що зміни до будь-яких елементів податків і зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тими ж доводами, що й позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Луцька ОДПІ діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон № 71-VIII, яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України, було введено новий податок з громадян України.

Відповідно до статті 267 ПК України:

- пп.267.1.1 п.267.1 - платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування;

- пп.267.2.1 п.267.2 - об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.;

- пп.267.4 - ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті;

- пп.267.6.1 п.267.6 - обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку;

- пп.267.6.2 п.267.6 - податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Встановлено, що ОСОБА_2 у червні 2014 року придбав бувший у вжитку автомобіль «TOYOTA Land Cruiser 200» 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 4461 куб. см.

Враховуючи вищенаведене, даний транспортний засіб, з об'ємом двигуна понад 3000 куб.см, що належить позивачу, є об'єктом оподаткування згідно норм податкового законодавства, внаслідок чого Луцька ОДПІ 11.06.2015 р. винесла податкове повідомлення-рішення № 12681-17, яким нарахувала ОСОБА_2 грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Доводи ж апелянта про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у даному випадку законодавцем не змінено вид податку, а запроваджено новий місцевий податок.

Крім того, такі доводи апелянта стосуються фактично не протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а протиправності розгляду та прийняття Закону № 71-VIII щодо внесення змін до ст.267 ПК України, який на даний момент є чинним, не визнаний неконституційним і є обов'язковим до застосування на всій території України.

Згідно із пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Це означає, що Законом радам дозволено прийняти рішення на 2015 рік протягом січня 2015 року.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Луцької міської ради від 28 січня 2015 року № 69/5 встановлено на території м.Луцька транспортний податок та затверджено Положення про транспортний податок у м.Луцьку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що Луцька ОДПІ правомірно прийняла оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 12681-17 від 11.06.2015 р. про нарахування позивачу грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про повернення надмірно сплаченого податку, у зв'язку з тим, що він з 22.09.2015 р. не є власником автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 200» 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 4 461 куб.см, оскільки цей автомобіль було продано ним у вересні 2015 року, так як на підтвердження цієї обставини позивачем не надано належних доказів.

Враховуючи, що з 01.01.2015 р. і на момент прийняття податкового повідомлення-рішення автомобіль, який є об'єктом оподаткування перебував у власності позивача, податковий орган на виконання вимог пунктів 267.4, 267.6 статті 267 ПК України правомірно визначив ставку податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників за рішенням суду про стягнення надходжень бюджету можливе в порядку безспірного списання відповідно до пункту 3, 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Судом встановлено, що до управління не надходили визначені Порядком № 1146 від 15 грудня 2015 року документи з Луцької ОДПІ про повернення на користь позивача помилково сплачених коштів у сумі 25 000 грн.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 р. № 12681-17 судом не скасовано, в задоволенні цієї вимоги також необхідно відмовити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо законності податкових повідомлень-рішень відповідача, у зв'язку з чим правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року в адміністративній справі № 803/56/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 16 травня 2016 року.