Справа № 826/15484/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про:

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 19 лютого 2015 року №358 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ "Ремспецбуд-КС" при взаємовідносинах з ПП "Кратос-Гранд" за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року;

- визнання протиправними дій відповідача щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ремспецбуд-КС", за результатами якої складено акт від 03 березня 2015 року №217/26-54-22-02-37074261 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ "Ремспецбуд-КС" при взаємовідносинах з ПП "Кратос-Гранд" за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року";

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 березня 2015 року №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток в розмірі 979 209,00 грн.;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 березня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання із податку на додану вартість на суму 195 842,00 грн. за основним платежем і 97 921,00 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 19 лютого 2015 року №358 "Про проведення документальної позапланової перевірки"; визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 03 березня 2015 року №217/26-54-22-02-370074261 "Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС"; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20 березня 2015 року №.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 березня 2015 року №, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19 лютого 2015 року №358 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки", на підставі статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України наказано організувати роботу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ремспецбуд-КС" () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП "Кратос-Гранд" () за серпень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 03 березня 2015 року №217/26-54-22-02-37074261 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ремспецбуд-КС" (код за ) при взаємовідносинах з ПП "Кратос-Гранд" () за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року" (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення позивачем пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1 та 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 195 842,00 грн. за серпень 2014 року;підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139, пункту 149.1 статті 149 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищені збитки за 2014 рік на суму 979 209,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення: від 20 березня 2015 року №, згідно якого ТОВ "Ремспецбуд-КС" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 979 209,00 грн.; від 20 березня 2015 року №, згідно якого ТОВ "Ремспецбуд-КС" збільшено суму грошового зобов'язання з податку додану вартість на 293 763,00 грн., у тому числі за основним платежем - 195 842,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 97 921,00 грн.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пункт 78.5 статті 78 Податкового кодексу України визначає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, що у період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року на підставі направлення від 20.02.2015 року № 348/26-54-22 та наказу від 19.02.2015 року № 358 податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Ремспецбуд-КС" () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП "Кратос-Гранд" ().

Копію наказу №358 від 19.02.2015 року було вручено 20.02.2015 року головному бухгалтеру ТОВ "Ремспецбуд-КС" Романченко Неонілі Григорівни та ознайомлено з направленням на проведення перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що платник податків, який вважає, що був порушений порядок та підстави проведення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, як це передбачено статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі № 21-25а10 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відповідно до положень статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наказ ДПІ в Оболонському районі від 19 лютого 2015 року №358 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Ремспецбуд-КС" та вчинені на його підставі дії по проведенню перевірки суперечать приписам Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України)

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано ст. 198 Податкового кодексу України. Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими податковими накладними та складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

В той же час, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях та реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

При цьому, у п.201.10 ст.201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як встановлено судом першої інстанції, що між ТОВ "Ремспецбуд-КС" (замовник) та ПП "Кратос-Гранд" (виконавець) 07 серпня 2014 року укладено договір №73/08/14 МР, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання монтажних робіт на будовах замовника: згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та договірної ціни, що є невід'ємною частиною Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно акта приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року №1, виконавцем було виконано монтажні роботи на загальну суму 307 135,69 грн., у тому числі податок на додану вартість - 51 189,28 грн. та згідно акта приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року №2 - на загальну суму 369 774,31 грн., у тому числі податок на додану вартість - 61 629,05 грн.

08 серпня 2014 року між ТОВ "Ремспецбуд-КС" (замовник) та ПП "Кратос-Гранд"(виконавець) укладено договір №74/08/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання монтажних робіт на будовах замовника: згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та договірної ціни, що є невід'ємною частиною Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно акта надання послуг від 29 серпня 2014 року №475, виконавцем виготовлено технічну документацію на електромонтажні роботи на загальну суму 180 680,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 30 113,33 грн.

Крім того, 25 серпня 2014 року між ТОВ "Ремспецбуд-КС" (замовник) та ПП "Кратос-Гранд" (виконавець) укладено договір №77/08/14, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання монтажних робіт на будовах замовника: згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та договірної ціни, що є невід'ємною частиною Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно акта приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року №1 виконавцем виконано внутрішні електромонтажні роботи на загальну суму 317 460,60 грн., у тому числі податок на додану вартість - 52 910,10 грн.

Оплата за виконані роботи здійснювалась позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Надані позивачем первинні документи, відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Як вірно встановлено судом першої інстацнії, ТОВ "Ремспецбуд-КС" здійснює діяльність, пов'язану із проведення електромонтажних робіт (код КВЕД 43.21); позивач має ліцензію на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури серії АЕ №640841, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, та ліцензію на проектування, монтаж, технічне обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінка протипожежного стану об'єктів серії АЕ №641560, виданої Державною службою України з надзвичайних ситуацій.

Надані ПП "Кратос-Гранд" послуги по здійсненню монтажних робіт позивач використав у господарській діяльності, а саме на виконання вимог договорів підряду, укладених між позивачем, як підрядником, та замовниками - ТОВ "Алекса-Груп", ТОВ "Альянс Транссервіс" та ТОВ "ВБК "Промжитлобуд".

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивач надав до суду копії договорів підряду, договірних цін, локальних кошторисів, актів приймання виконаних будівельних робіт по відносинам із замовниками.

Співставлення змісту первинних документів по відносинам із ПП "Кратос-Гранд" та доказів підтвердження фактичного надання послуг вказує, що ТОВ "Ремспецбуд-КС" здійснювало витрати на придбання у вказаного підприємства послуг для провадження своєї господарської діяльності.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ПП "Кратос-Гранд" не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям та не вчиняли фактичних дій, спрямованих на виконання таких зобов'язань.

Таким чином, позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ПП "Кратос-Гранд" у зв'язку з отриманням відповідних послуг.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем було надано належним чином оформлені податкові накладні, а саме: №61 від 19.08.2014 року на суму 180 680,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 30 113,33 грн., №62 від 19.08.2014 на суму 321 430,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 53 571,67 грн., №63 від 19.09.2014 року на суму 355 480,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 59 246,67 грн., №140 від 29.08.2014 року на суму 317 460,60 грн., у тому числі податок на додану вартість - 52 910,10 грн.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості зібрати означені докази з власної ініціативи, як це передбачено ст. 71 КАС України, внаслідок чого ним було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Більш того, як вбачається з акту перевірки від 03 березня 2015 року №217/26-54-22-02-37074261, позивачем було надано до перевірки вищезазначені податкові накладні, проте, для повного та всебічного з'ясування обставин у справі, судом першої інстанції не було витребувано означені докази.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на додану вартість та завищення податку на прибуток є помилковими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20 березня 2015 року № та № є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Суд критично сприймає посилання відповідача на відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесені слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Черкаській області, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України за №0000145, за фактом фіктивного підприємництва відносно невстановлених осіб, які з метою прикриття незаконної та забороненої діяльності створили суб'єкт підприємницької діяльності ПП "Кратос-Гранд", з огляду на відсутність відповідного вироку суду щодо фіктивності ПП "Кратос-Гранд".

Незважаючи на наявність вказаних документів відповідачем в акті перевірки зроблено формальний висновок про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, адже висновки зроблені відповідачем ґрунтувались відповідно до обставин зазначених в акті перевірки ДПІ у місті Черкасах від 07 листопада 2014 року №428/23-01-22-04/39015627 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Кратос-Гранд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за липень, серпень 2014 року".

Також, колегія суддів зазначає, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції, внаслідок яких позивачу виписано податкові накладні його контрагентом підтверджуються належним чином складеними первинними документами.

Беручи до уваги досліджені первинні документи, які складались у процесі виконання зобов'язань по відносинам позивача з ПП "Кратос-Гранд", колегія суддів дійшла висновку про протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки визначені ними грошові зобов'язання є необґрунтованими та протиправними.

Відповідачем всупереч ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено належним чином правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі недостатньо обґрунтованих висновків про відсутність реального характеру господарських взаємовідносин позивача з його контрагентом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення у разі неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч. 6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного частково задоволено апеляційні скарги, колегія суддів на виконання вимог статті 94 КАС України вважає необхідним здійснити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

За наведеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 846,40 грн. (487,20 + 5359,20), з яких 487, 20 це 10% судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 5359,20 це 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20 березня 2015 року № та №.

Водночас, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2016 року було задоволено клопотання Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а тому колегія суддів відповідно до приписів ЗУ «Про судовий збір» дійшла висновку про необхідність стягнення з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5359, 20 грн. (п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20 березня 2015 року № та №.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремспецбуд-КС" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 846,40 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість гривень 40 копійок).

Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду (р/р №1007 , отримувач - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача - 38004897, МФО - 820019) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5359, 20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять гривень 20 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.