Справа № 809/884/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 р. Справа № 876/5853/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Кулик Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу УМВС України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року в справі №809/884/15 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Івано-Франківській області, начальника УМВС України в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, з врахуванням уточнень позовних вимог, просив: визнати незаконним та скасувати наказ начальника УМВС України в Івано-Франківській області №1736 від 23.12.2014 року «Про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 із займаної посади згідно з п.п. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України»; визнати незаконним та скасувати наказ начальника УМВС України в Івано-Франківській області №5 о/с від 13.01.2015 року про звільнення із займаної посади капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області; зобов'язати начальника УМВС України в Івано-Франківській області поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області або на рівнозначній посаді в УМВС України в Івано-Франківській області.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, зазначену постанову оскаржило УМВС України в Івано-Франківській області, яке просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та суттєвим порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Вказує, зокрема, на те, що службовим розслідуванням було встановлено відсутність будь-яких результатів у роботі позивача; враховано попередню поведінку позивача, зокрема, притягнення його до дисциплінарної відповідальності у 2013 та 2014 роках та застосування таких видів дисциплінарних стягнень, як: догана та попередження про неповну посадову відповідність; дотримання процедури проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника УМВС України в Івано - Франківській області полковника міліції Семенишина М.О. за №1736 від 23 грудня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області. У пункті №2 вищевказаного наказу вказано: «За порушення вимог ст. 1,7 Закону України від 22 лютого 2006 року №3460-1V «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що виразилось у відсутності будь-яких практичних результатів роботи із виявлення та документування фактів хабарництва та корупції, наявні прорахунки і недоліки в оперативно - розшуковій діяльності, відсутність наступальності в роботі, капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано - Франківській області звільнити із займаної посади».

Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області №5 о/с від 13.01.2015 року позивача звільнено із займаної посади з 13.01.2015 року.

Не погодившись із зазначеними наказами, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням законодавства про працю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з наступних мотивів.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з займаної посади.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень. Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передувало проведення службового розслідування. Відповідно до висновку службового розслідування від 23.12.2014 року за порушення вимог ст. ст. 1,7 Закону України від 22.02.2006 року №3460-ІV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що виразилось у відсутності будь-яких практичних результатів роботи із виявлення та документування фактів хабарництва та корупції, наявні прорахунки і недоліки в оперативно - розшуковій діяльності, відсутність наступальності в роботі, капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано - Франківській області звільнити із займаної посади».

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що зазначене службове розслідування було проведене з істотним порушенням вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 року «Про затвердження інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України». Так, під час службового розслідування, яке тривало один день, від позивача не було відібрано пояснень по суті порушень та він не був ознайомлений із результатами службового розслідування. Відповідно до п. 6.3.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, позивач вправі отримувати інформацію про порядок проведення службового розслідування. Окрім того, відповідно до п. 6.3.6 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Посилання апелянта на належним чином оформлений та зареєстрований акт про відмову від дачі пояснень від 23.12.2014 року не заслуговує на увагу, оскільки наявною в матеріалах справи довідкою міської поліклініки №1 від 09.12.2014 року підтверджується, що на момент оформлення вказаного акта позивач перебував на лікарняному. Попри це висновок службового розслідування був затверджений та покладений в основу наказу начальника УМВС України в Івано - Франківській області №1736 від 23 грудня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області.

Крім цього, відповідно до положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення із займаної посади є одним із найважчих покарань, що застосовується тільки у тому випадку, коли вичерпані усі інші передбачені статутом заходи.

Як на підставу застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення, відповідач посилається на те, що ним було враховано попередню поведінку позивача, зокрема, протягом 2013 року у позивача також не було належних результатів роботи, у зв'язку з чим він притягався до дисциплінарної відповідальності. Так, відповідно до наказу начальника УМВС в Івано-Франківській області від 23.09.2013 року ОСОБА_1 було оголошено догану, а наказом УМВС в Івано-Франківські області від 24.04.2014 року - попереджено про неповну посадову відповідність.

Однак колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені вище дисциплінарні стягнення було знято наказами УМВС України в Івано-Франківській області №519 о/с від 27.12.2013 року та №440 від 21.08.2014 року відповідно. Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці позивача, копія якої є в матеріалах справи.

Щодо підстави звільнення, яка полягає у відсутності результатів роботи, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не є обґрунтованими та достатньо доведеними. Адже відсутність результатів роботи капітана міліції ОСОБА_1 щодо документування корупційних проявів з боку посадовців ДПС, Держмитслужби та суддів не може залежати тільки від рівня виконання своїх обов'язків оперативними працівниками міліції, а безумовно взаємопов'язано із рівнем дотримання законності в зазначених вище органах державної влади. Це в такій же мірі стосується і висновків про відсутність результатів роботи по притягненню до адміністративної відповідальності за корупційні діяння держслужбовців 1-7 категорії та посадовців місцевого самоврядування 1-3 категорії. Такий підхід до оцінки роботи працівника правоохоронного органу, і особливо рішення, яке прийняте за результатами службового розслідування, не відповідають принципам, закладеним в частині 3 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При прийнятті оскаржуваних наказів зазначені вище принципи були порушені відповідачем. Зокрема, ступінь службових упущень в роботі позивача не відповідають необхідному балансу між несприятливими наслідками, які наступили для позивача; позивач був позбавлений права на участь у прийнятті рішення, дачі пояснень тощо.

Зважаючи на те, що оскаржувані накази прийняті з порушенням законодавства про працю, такі підлягають скасуванню.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апелянт не довів наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу УМВС України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року в справі №809/884/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 16.05.2016 року.