Справа № 815/12/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/12/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа ОСОБА_2, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі.

Постановою від 02 лютого 2015 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про скасування рішення державного реєстратора відповідача Голоцван Євгена Олександровича про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер 1397265 від 04.04.2013р. щодо реєстрації за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, а також не повно з'ясував обставини, які мають істотне значення для справи.

Зокрема, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що обов'язковою передумовою для скасування державної реєстрації права власності є звернення зацікавленої особи до державного реєстратора з відповідною заявою, оскільки такий висновок суду не відповідає положенням п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5.

Також, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012, на підставі якого здійснена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, станом на 04.04.2013р. набрало законної сили, оскільки 12.03.2013р. ним подано до Київського районного суду м.Одеси заяву про скасування заочного рішення суду від 22.01.2013р. та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності, в порядку спадкування за законом. Зазначеним судовим рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,9 кв.м. в порядку спадкування за законом.

Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.06.2013р. по справі №520/3214/13-ц скасовано заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р.

Також суд першої інстанції встановив, що державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Голоцван Євгеном Олександровичем, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2013р., прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 1397265 від 04.04.2013р. за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування оскарженого рішення відповідача, обґрунтованого скасуванням в судовому порядку заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012, яке стало підставою для проведення реєстрації, суд першої інстанції виходив з того, державний реєстратор, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 1397265 від 04.04.2013р., діяв на підставі та в межах повноважень, визначених п.1, п.2 ч.2 ст.9, ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та у відповідності до п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. №703, яким було передбачено, що документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, серед іншого, є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2013р., якою скасовано заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012, зазначивши, що вказана ухвала постановлена судом після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав від 04.04.2013р.

Також суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття оскарженого рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2013р. №1397265, рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012 було чинним, а тому у державного реєстратора не було підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності обов'язковою передумовою є звернення позивача до державного реєстратора з відповідною заявою з наданням рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2013р. по справі №520/3214/13-ц, яким скасовано заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р., яке стало підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції встановив, що до звернення позивача до суду, він такої заяви до реєстраційної служби не подавав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 1397265 від 04.04.2013р., щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Апеляційний суд встановив, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012 за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,9 кв.м. в порядку спадкування за законом (а.с.10-11).

На підставі зазначеного заочного рішення суду, яке набрало законної сили, державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Голоцван Є.О. 04.04.2013р. проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер 1397265, щодо реєстрації за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, що підтверджено витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).

При зверненні з позовом до суду про скасування зазначеного рішення державного реєстратора апелянт не зазначив про порушення відповідачем вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чи Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868, при здійсненні відповідної реєстраційної дії. Не посилався апелянт і в апеляційній скарзі про наявність станом на 04.04.2013р. підстав для відмови ОСОБА_2 в проведенні державної реєстрації.

Підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер 1397265 від 04.04.2013р. апелянт зазначає скасування ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2013р. заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012.

Однак, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції апелянт не зазначив, якою нормою чинного законодавства передбачено скасування законно та правомірно проведеної державної реєстрації через скасування в судовому порядку документа, який посвідчував виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, та став підставою для проведення державної реєстрації.

Положення п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5, на які посилається апелянт, передбачають можливість внесення державним реєстратором запису про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію, що є відмінним від скасування державної реєстрації у зв'язку з скасуванням рішення суду, яке стало підставою для такої реєстрації.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції, що заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012 було чинним на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно 04.04.2013р. щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно п.23.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №68 від 27.06.2006р., зі змінами та доповненнями, копії вироків, рішень, ухвал, постанов у справах повинні бути підписані та скріплені гербовою печаткою. У разі, якщо судове рішення не набрало законної сили, про це зазначається на копії, що видається.

Апеляційний суд встановив, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 проведена державним реєстратором на підставі заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2013р. по справі №1512/17501/2012, яке засвідчене підписом судді, має відтиск гербової печатки Київського районного суду м. Одеси та на якому зазначена дата набрання законної сили - 04.02.2013р. Тобто, застереження щодо не набрання рішенням законної сили відсутнє (а.с.60-61).

У державного реєстратора відсутній обов'язок перевіряти чи набрало судове рішення законної сили у випадку надання його належним чином оформленого з вказівкою на дату набрання ним чинності.

Таким чином, доводи апелянта про проведення відповідачем державної реєстрації за відсутності відомостей про набрання законної сили судовим рішення, яке стало підставою для здійснення реєстраційних дій, є безпідставними та спростовано матеріалами справи.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд вважає правильним. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-72, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець