Справа № 815/1217/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1217/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Андрухіва В.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати запитувану публічну інформацію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання надати запитувану публічну інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові та займаної посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.03.2016 року він звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, зокрема загальної кількості співробітників відповідача та повного переліку працівників відповідача, із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу. На цей запит було отримано відповідь, якою відповідачем у наданні запитуваної інформації було відмовлено.

Позивач вважає дану відмову незаконною, а бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні запитуваної публічної інформації неправомірною, оскільки ДП "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації", що є юридичною особою (), створеною на основі державного майна органом державної влади (Міністерством економічного розвитку і торгівлі України), а тому є розпорядником запитуваної публічної інформації. Як зазначає позивач, інформація про перелік співробітників державного підприємства та займаних ними посад є публічною, оскільки вона безпосередньо визначає функціональний обов'язок працівника, що займає відповідну посаду (тобто пов'язана із виконанням їхніх обов'язків), та згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. На думку позивача, для відповідача ця норма є обов'язковою, оскільки згідно Господарського кодексу України державні підприємства створюються та діють на основі державного майна, тобто все майно державного підприємства перебуває у державній власності. Всі прибутки, які отримує державне підприємство від своєї діяльності, є також державною власністю, тобто, є державними грошовими коштами, які, згідно ст. 177 та ст. 192 Цивільного кодексу України, належать до державного майна. За рахунок цих коштів працівники відповідача отримують заробітну плату, тому не може бути обмежено доступ до інформації про їх прізвище, ім'я та по-батькові. Також позивач вважає, що інформація про перелік співробітників державного підприємства не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит. Доступ до такої інформації встановлений законом і не потребує згоди особи. Таким чином, позивач вважає, що посилання відповідача на те, що він не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації", є необґрунтованими та не можуть бути причиною для відмови у наданні запитуваної інформації.

Повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце судового розгляду справи позивач до суду не з'явився, 22.04.2016 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні подав письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що ДП "Одесастандартметрологія" у відповідності до своїх статутних документів, не є суб'єктом владних повноважень, не виконує делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень, не фінансується з державного чи місцевого бюджетів, не займає домінуюче становище на ринку, не наділено спеціальними чи виключними правами та не є природною монополією. Також відповідач зазначив, що згідно Статуту ДП "Одесастандартметрологія" є комерційним підприємством, діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки. Роботи, які виконує ДП "Одесастандартметрологія", в Одеському регіоні виконують ще ряд приватних підприємств (метрологічні роботи - МПП "Тріумф 1", роботи з сертифікації - ТОВ "Фактум" та інші). Ніяких державних коштів чи державного майна робітники ДП "Одесастандартметрологія" не отримують. Як зазначає відповідач, заробітна плата працівникам ДП "Одесастандартметрологія" не сплачується з прибутку підприємства, а є витратами господарської діяльності підприємства. Відповідач зазначає, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 29 Закону України "Про інформацію", запитувана позивачем інформація не відноситься до інформації, яка є предметом суспільного інтересу.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, враховуючи наявність підстав для розгляду справи в даному судовому засіданні, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши в порядку письмового провадження матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 звернувся з запитом від 10.03.2016 року на отримання публічної інформації до Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації", в якому просив надати наступну публічну інформацію:

- загальну кількість співробітників Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" () станом на дату розгляду запиту;

- повний перелік працівників Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" із зазначенням їх: прізвища, імя та по-батькові, займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

На інформаційний запит позивача від 10.03.2016 року (вх. № 2004-26/16) відповідач листом від 16.03.2016 року № 1318-26/28 повідомив, що Державне підприємство "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації", тому надати належну інформацію не є можливим.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" (далі за текстом - Закон).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як зазначено в ст.12 Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Згідно вимог ч.3 ст.13 Закону, на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Судом встановлено, що Державне підприємство "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.06.2013 року № 799 та зареєстрованого 10.09.2013 року за № НОМЕР_1.

Згідно п.1.1 Статуту Державне підприємство "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та є державним комерційним підприємством.

Відповідно до п.3.1 Статуту Підприємство утворено з метою забезпечення реалізації економічних інтересів держави, задоволення потреб населення та суб'єктів господарювання будь-якої форми власності в продукції, роботах, послугах у сфері стандартизації, метрології, оцінки (підтвердження) відповідності (сертифікації) та захисту прав споживачів згідно з вимогами законодавства та одержання прибутку.

З наданої відповідачем довідки від 20.04.2016 року № 1878-26/28 вбачається, що згідно Статуту Державне підприємство "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" є державним комерційним підприємством. В період з 2013 року по теперішній час ніякого фінансування з державного чи місцевого бюджету не отримувало. Підприємство не надає адміністративних послуг, а співробітники підприємства не є державними службовцями.

Судом встановлено, що відповідач, виходячи з визначення, наведеного у п.1 ч.1 ст.13 Закону, не є суб'єктом владних повноважень, оскільки не здійснює владні управлінські функції.

Щодо виконання делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень та надання державних послуг, суд зазначає наступне.

Державні послуги надаються органами державної влади та державними підприємствами, установами, організаціями, а також органами місцевого самоврядування в порядку виконання делегованих державою повноважень за рахунок коштів державного бюджету. Тобто, відсутність фінансування послуг з державного бюджету свідчить про те, що послуга не є державною, а є господарською послугою.

Виходячи з конструкції п.3 ч.1 ст.13 Закону, термін «виконання делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень» є більш широкою категорією, ніж термін « надання державних послуг».

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про метрологію» до національної метрологічної служби належать:

1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності;

2) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності;

3) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрологічного нагляду;

4) наукові метрологічні центри;

5) державні підприємства, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності, та провадять метрологічну діяльність в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, містах обласного значення.

У пункті 3.2.2 Статуту зазначено, зокрема, предметом діяльності Підприємства у сфері метрології:

- здійснення за рішенням спеціального уповноваженого органу у сфері метрології уповноваження підприємств та організацій на проведення атестації методик виконання вимірювань, що використовується у сфері та/або поза сферою поширення державного метрологічного нагляду;

- проведення або участь у проведенні державних приймальних та контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки в разі уповноваження на їх проведення.

Відповідно до п.3.2.3 Статуту, предметом діяльності Підприємства у сфері оцінки (підтвердження) відповідності (сертифікації), зокрема, є:

- здійснення функцій призначеного (уповноваженого) органу із сертифікації продукції (послуг), сертифікації (оцінки) систем управління якістю, систем екологічного управління, систем управління безпечністю харчових продуктів (НАССР згідно з ДСТУ), систем управління гігієною, безпекою праці та інших систем управління суб'єктів господарювання в державній системі сертифікації за напрямом призначення та уповноваження, а також призначеного органу з оцінки відповідності продукції, процесів та послуг згідно з технічними регламентами за напрямом призначення;

- участь фахівців Підприємства у здійсненні перевірок діяльності органів з оцінки (підтвердження) відповідності та органів із сертифікації за дорученням уповноваженого органу управління.

Враховуючи наведені положення закону та предмету діяльності відповідача, визначеного у п.3.2.2 та 3.2.3 Статуту, суд дійшов висновку, що відповідач виконує делеговані повноваження суб'єкта владних повноважень, до сфери управління якого належить Підприємство.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що останній не надає адміністративних послуг, як різновиду державних послуг, оскільки довідкою від 20.04.2016 року № 1878-26/28, яка підписана генеральним директором та головним бухгалтером підприємства підтверджується відсутність фінансування відповідача з 2013 року за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону не є розпорядником інформації для цілей цього Закону щодо використання бюджетних коштів.

Проте, згідно п.3 ч.1 ст.13 Закону відповідач є розпорядником інформації стосовно інформації, пов'язаної з виконанням його обов'язків як особи, що виконує делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, як вбачається зі змісту запиту позивача про надання публічної інформації, запитувана ним інформація не пов'язана з питанням виконання відповідачем обов'язків, які делеговані останньому суб'єктом владних повноважень, а пов'язана з питанням розпорядження бюджетними коштами, володінням, користуванням чи розпорядженням державним майном.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону, на яку також посилається позивач, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Оскільки запитувана позивачем інформація про загальну кількість, прізвища, імена, по батькові працівників підприємства (відповідача), їхні посади - не пов'язана з отриманням цими особами майна підприємства і, як зазначено вище, з отриманням ними бюджетних коштів через відсутність фінансування з бюджету, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні запитуваної інформації.

При цьому, суд також враховує, що ДП "Одесастандартметрологія" не займає домінуюче становище на ринку, не наділено спеціальними чи виключними правами та не є природною монополією, що виключає ідентифікацію відповідача як розпорядника інформації згідно п.4 ч.1 ст.13 Закону, до того ж, вказана у цьому пункті інформація позивачем не запитувалася.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України "Про інформацію", предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Виходячи із змісту даної норми, суд бере до уваги доводи відповідача, що запитувана позивачем інформація не відноситься до інформації, яка є суспільним інтересом, надання якої передбачено п.4 ч.2 ст.13 Закону.

Також відповідач не прирівнюється до розпорядників інформації, визначеної пунктами 1-3 ч.2 ст.13 Закону.

Згідно з ч.1 ст.141 Господарського кодексу України, до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що прибутки підприємства до державного майна не належать, а також те, що виплата заробітної плати працівникам належить до витрат господарської діяльності, а не до прибутку підприємства.

Тому суд не бере до уваги посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на ст.177 та ст.192 ЦК України, щодо належності усіх коштів відповідача до державного майна.

Таким чином, оскільки, як встановлено судом, відповідач не визнається розпорядником інформації, яку запитував позивач, для цілей Закону України «Про доступ до публічної інформації» згідно визначень ч.1 та ч.2 ст.13 Закону, відмовляючи позивачу в наданні запитуваної інформації, відповідач діяв правомірно.

З оглядом на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати запитувану публічну інформацію - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Андрухів