Справа № 802/270/16-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 квітня 2016 р. Справа № 802/270/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

04.03.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. (далі - відповідач, Уповноважена особа Фонду) щодо визнання нікчемним правочину, укладеного між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_1, який полягав у вчиненні трансакції банку щодо перерахування на користь останньої грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23035 від 09.07.2015 року" на суму 198400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 09.07.2015 року № 18-23035, укладеного між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 09.03.2006 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2015 року між ним та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23035 "Депозитний календар" у національній валюті України в сумі 198400 грн. На виконання умов цього договору на депозитний рахунок банку № НОМЕР_3 згідно з квитанцією № 13234 від 09.07.2015 року були зараховані грошові кошти позивача в сумі 198400 грн. Датою повернення вкладу мало бути 19.07.2015 року під відсоткову ставку 20 % річних. Однак, 09.07.2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 452/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних", що стало підставою для запровадження у цій банківській установі тимчасової адміністрації. 19.11.2015 року позивач дізнався про те, що його не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, оскільки Уповноважена особа Фонду протиправно вважає, що договір банківського вкладу, укладений між ним та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", є нікчемним. Відтак за захистом своїх порушених прав та інтересів позивач вимушений звертатись до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву (Вхід. № 8292) про розгляд справи без його участі та підтримання позову у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника не направив, хоча, як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином. Позиція відповідача щодо позовних вимог позивача суду не відома, оскільки останній не скористався своїм правом, визначеним ч. 2 ст. 51 КАС України, на визнання адміністративного позову повністю або частково або подання заперечення проти адміністративного позову. При цьому, суд зазначає, що розгляд справи відкладався тричі, однак відповідач в жодне судове засідання не з`явився та повноважного представника не направив. За вказаних обставин, суд вважає за можливе здійснити розгляд та вирішення адміністративної справи за наявними в її матеріалах доказами.

Ухвалою суду від 24.03.2016р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа).

Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча, як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Суд, керуючись ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України, вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності представників сторін та третьої особи в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час розгляду адміністративної справи суд встановив, що 09.07.2015 року між позивачем ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (банк) було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23035 "Депозитний календар" у національній валюті України, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком на 10 днів до 19.07.2015 року грошові кошти у розмірі 198400 грн. під відсоткову ставку 20 % річних, відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3, нараховує проценти за його користування на дату повернення вкладу та зобов'язується повернути його.

Крім того, між сторонами за договором укладено додаткову угоду № 1 до Договору строкового банківського вкладу № 18-23035 від 09.07.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 ознайомлено з умовами гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за договором.

Згідно з квитанцією № 13234 від 09.07.2015 року позивач внесла на депозитний рахунок за Договором № 18-23035 від 09.07.2015 року кошти в сумі 198400 грн.

Постановою Правління Національного банку України № 452/БТ від 09.07.2015 року ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.11.2015 року № 203 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з 10.11.2015 року по 09.11.2017 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені законом, Савельєвій А.М.

19.11.2015 року позивачу було надіслано повідомлення № 3607/15 про те, що трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23035 від 09.07.2015 року" на суму 198400 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, є нікчемною. При цьому, у вказаному повідомленні зазначено, що правочини (у тому числі договори), вчиненні через каси Банку, що мають одночасну реєстрацію в систему АБС Б-2 за одим і тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром, свідчать про протиправне внесення інформації до АБС Б-2 з метою виведення активів Банку та надання одному кредиторові переваги над іншими.

Визнання вищезазначеного договору нікчемним та бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

Правовідносини, пов'язані з відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 4452-VI).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 5 статті 34 Закону передбачено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації уповноважена особа Фонду повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Крім того, уповноважена особа Фонду вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як слідує з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23035 від 09.07.2015 року на суму 198400,00 грн. Отже, сума депозитного вкладу позивача не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами та мала б бути їй виплачена за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, позивача не було включено до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на гарантовану суму відшкодування, у зв'язку із тим, що відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду № 204 від 09.11.2015 року на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемним правочин - трансакцію щодо внесення коштів на поточний/депозитний рахунок ОСОБА_1 на суму 198400,00 грн.

При цьому суд зауважує, що у повідомленні № 3607/15 від 19.11.2015 року, адресованого ОСОБА_1, не зазначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, визначеної ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не наведено, з яких підстав договір банківського вкладу, укладений з позивачем, має ознаки нікчемності.

Відтак для вирішення по суті заявлених позивачем вимог необхідним є надання судом оцінки правомірності висновків Уповноваженої особи Фонду про нікчемність Договору строкового банківського вкладу № 18-23035 від 09.07.2015 року.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до пункту 1.4 вказаного Договору датою надходження вкладу у банк є дата зарахування банком суми вкладу, внесеної готівкою або перерахованої з іншого рахунку на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, визначений у п. 2.1.1 цього Договору.

Банк зобов'язується прийняти грошові кошти, зазначені в п. 1.1 цього Договору, і зарахувати їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3, підтвердивши одержання вкладу видачею належним чином оформленої квитанції банку.

Судом встановлено, що кошти в сумі 198400 грн. були внесені позивачем на депозитний (вкладний) рахунок № НОМЕР_3 готівкою, що підтверджується квитанцією банку № 13234 від 09.07.2015 року та відповідає вимогам закону і умовам Договору вкладу № 18-23035.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним Договору строкового банківського вкладу № 18-23035 від 09.07.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", що визначені частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Більше того, доводи відповідача переважно ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість виконання одним касиром банку кількох трансакцій в одній касі за одним часом, оскільки ця обставина стосується виключно внутрішньої діяльності банківської установи та належності виконання її посадовими особами своїх службових обов'язків, проте не може свідчити про нікчемність правочину, укладеного із позивачем.

З огляду на викладене дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_1, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23035 від 09.07.2015 року" на суму 198400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, визнаються судом протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів позивача, порушених протиправними діями суб'єкта владних повноважень, суд приходить до переконання про наявність підстав для покладення на Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву А.М. обов'язку подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок позивача ОСОБА_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду.

Разом із тим, суд не погоджується з доводами позивача в частині неправомірності бездіяльності відповідача щодо його не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Так, Уповноваженою особою Фонду у передбаченому законом порядку та в межах наданих їй повноважень було прийнято рішення про визнання нікчемним правочину, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК". Отже, прийнявши таке рішення, відповідач не мав підстав для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а отже і не допустив бездіяльності, яку позивач просить суд визнати протиправною.

Крім того, Уповноваженою особою Фонду було вчинено активні дії, які полягали у віднесенні спірного правочину до категорії нікчемних і, як наслідок, повідомлення про це рішення позивача та відсутність підстав для відшкодування йому коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Отже, на переконання суду, у даному випадку відповідач обрав альтернативний варіант поведінки, передбачений законом, та не допускав бездіяльності щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, як помилково вважає позивач.

Тому у задоволенні адміністративного позову в цій частині заявлених позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, а саме в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_1, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23035 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, та зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому, суд керується також положеннями п. 17. ч. 1 ст. 2 та ч. 8 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за змістом яких Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є працівником Фонду, за дії якого під час виконання ним своїх повноважень відповідальність несе Фонд.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню (з трьох позовних вимог немайнового характеру судом фактично задоволено дві вимоги), на користь позивача необхідно стягнути відповідну частину понесених нею і документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, а саме судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_1, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23035 від 09.07.2015 року" на суму 198400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 09.03.2006 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Поліщук Ірина Миколаївна

З оригіналом згідно:

Суддя:

Секретар: