Справа № 2а-12869/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 року № 2а-12869/11/2670

О 15 годині 34 хвилин в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А.

при секретарі судового засідання Федоріну І.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) про визнання протиправними дії службових осіб Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо відмови у вчиненні дій з реєстрації позивача за місцем перебування та про зобовязання відповідача вчинити дії щодо реєстрації позивача за місцем перебування, а саме: за адресою: 01013, АДРЕСА_1 та внести відповідні відомості до паспортного документа.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»та зазначає, що Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві незаконно відмовлено в реєстрації місця перебування його та його дитини, оскільки він надав всі необхідні документи для проведення такої реєстрації. Крім того, позивач зазначає, що відповідач відмовив йому в реєстрації місця перебування, посилаючись на статтю 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», проте ця норма передбачає реєстрацію місця проживання, а не реєстрацію місця перебування.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила та зазначила, що позивачу на його заяву щодо реєстрації його місця перебування надана відповідь з розясненням порядку реєстрації місця проживання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою від 3 серпня 2011 року про реєстрацію місця перебування, в якій просив здійснити відповідні дії щодо реєстрації місця перебування його та його дитини за адресою: АДРЕСА_1. До заяви позивач додав довідку Служби будівель та житлово-комунального господарства від 13 липня 2011 року за № 08/242, копію паспорту та свідоцтва про народження дитини.

Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві вказану заяву отримано 5 серпня 2011 року.

29 серпня 2011 року за № 53/6-2553 Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві надана відповідь ОСОБА_1, якою відповідач повідомив, що для реєстрації місця проживання позивачу необхідно подати до житлового органу наступні документи: письмову заяву, паспортний документ, квитанцію про сплату державного мита, два талони зняття з реєстраційного обліку. Додатково позивача повідомлено, що підставою для реєстрації місця проживання заявника за вказаною адресою є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму, піднайму.

Відповідно до Закону України від 11.12.2003 № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»(із змінами та доповненнями, далі Закон № 1382) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 Закону № 1382 визначено, що місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно статті 8 Закону № 1382 реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.

При реєстрації місця перебування особи інформація про неї повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи.

Як вбачається із паспорту ОСОБА_1, позивач зареєстрований 17 червня 1996 року за адресою: с. Криничне, вул. Болградська, 112 (Одеська область).

Згідно довідки Служби будівель та житлово-комунального господарства Публічного акціонерного товариства «Київенерго»від 13 липня 2011 року № 08/242, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4

Як вбачається з протоколу засідання робочої комісії з питань надання житлових приміщень у гуртожитках АК «Київенерго»№ 22 від 29 грудня 2003 року, ОСОБА_1 надано житло гуртожитку готельного типу АДРЕСА_2. У вказаному протоколі зазначено, що заселення в гуртожиток проводиться в термін до 5 березня 2004 року, а право на проживання персоналу в гуртожитку закріплюється шляхом складання двосторонніх договорів між «Наймачем»та філіалом «Енергосервіс Київенерго».

6 квітня 2004 року між філіалом «Енергосервіс Київенерго»та ОСОБА_1 укладено договір № 349/08 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Позивач в своїх поясненнях зазначив, що він постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом останніх шести років.

Отже, як встановлено під час розгляду справи та не заперечується самим ОСОБА_1, позивач постійно проживає з 2004 року за адресою: АДРЕСА_1, проте Законом № 1382 встановлено, що місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо реєстрації місця перебування позивача.

Крім того, суд вбачає за необхідне зазначити про наступне.

Статтею 3 Закону № 1382 визначено, що місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до статті 6 Закону № 1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- два примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві отримано заяву ОСОБА_1 5 серпня 2011 року та 29 серпня 2011 року надано заявнику відповідь.

Тобто, Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві надано відповідь у місячний строк, як це і передбачено законом України «Про звернення громадян», та повідомлено позивача про порядок реєстрації місця проживання.

Суд звертає увагу позивача, що Законом № 1382-ІV встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання чи місця перебування особи не може бути умовою для обмеження прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева

Постанову складено у повному обсязі 25 жовтня 2011 року.