Справа № 201/6062/16-а
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/6062/16-а
Провадження № 2а/201/896/2016р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.04.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Центрального об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. № 3 - 11).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.04.2016р. було відкрито скорочене провадження у адміністративній справі №201/6062/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. № 46).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві посилається на те, що з 21.12.2007р. вона одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-Х11 зі змінами станом на 12.07.2001р. З 26.09.2011р. на підставі наказу прокурора Дніпропетровської області № 1905 від 26.09.2011р. позивачка звільнилась з посади начальника відділу організації представництва управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (на час її звільнення також діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-Х11 зі змінами станом на 12.07.2001р.). У період знаходження на пенсії постановою КМУ від 31.05.2012р. № 505 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури» було підвищено з 01.07.2012р. посадові оклади працівникам прокуратури. На підставі зазначеної постанови прокуратурою Дніпропетровської області позивачу було видано довідку про суму підвищеного розміру заробітної плати та УПФ України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснено перерахунок її пенсії у розмірі 80% середньомісячного заробітку. Згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.13р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.01.14р., Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська було зобов'язано перерахувати з 01.07.2012р. пенсію ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 88 % середньомісячної заробітної плати. Постановою КМУ від 09.12.2015р. за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» аналогічно було підвищено посадові оклади працівникам прокуратури. А саме, пунктом 3 даної постанови зазначено, що в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, у тому числі за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією надбавок, доплат, премій підвищуються з 01.12.2015р. на 25 % посадові оклади керівних працівників, розміри яких було затверджено постановою КМУ від 31.05.2012р. №50 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури». Відповідно до п. 6 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.12.2015р. У зв'язку з чим прокуратурою Дніпропетровської області позивачу видано довідку від 10.02.16р. за № 18-12 вих 16 про розмір її заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов КМУ № 505 від 31.05.2012р. та № 1013 від 09.12.2015р., згідно з якими у неї, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016р. Так, 29.03.2016р. ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про перерахунок пенсії та надала оригінал довідки № 18-12 вих 16 від 10.02.16р. про заробітну плату, на яку одержала відповідь від 04.04.2016р. за № 143/06/33 Центрального об'єднаного управління ПФУ в м. Дніпропетровську, утвореного відповідно до постанови КМУ № 1055 від 16.12.2015р. «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України в Бабушкінському, Жовтневому та Кіровському районах м. Дніпропетровська. Відповідно до вищезазначеної відповіді позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на тій підставі, що нормативних документів щодо перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не було та що з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про державну службу», «Про статус народного депутата України» та деякі інші. Дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови їй у проведенні з 01.01.2016р. перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 88 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури області від 10.02.2016р. за № 18-12 вих 16 позивачка вважає протиправними та такими, що порушують її соціальні права щодо пенсійного забезпечення та звужують конституційні гарантії.

13.05.2016р. до суду надійшли заперечення представника Центрального об'єднаного управління ПФУ в м. Дніпропетровську Карімової Ю.Р. (діє на підставі довіреності від 01.04.2016р.), в яких остання просить суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. N 1789-ХІІ. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 08.12.2014р. № 76-VIII, з 01.01.2015р. зазнали зміни норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». З 01.04.2015р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII статтю 50-1 Закону № 1789- ХІІ доповнено частиною наступного змісту: «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, жим присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015р. Частиною 15 статті 86 Закону № 1697-VII від 14.10.2014р. в редакції закону № 213-VIII від 02.03.2015р. встановлено, що з 25.04.2015р. максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. До абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII від 14.10.2014р. внесено зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015р. абзац 6 доповнено реченням такого змісту: «тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». Частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ від 14.10.2014р. в редакції Закону № 76-VIII від 28.12.2014р. визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, Управління вважає, що рішення щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачці прийнято відповідно до норм чинного законодавства, так як на дату звернення позивача до Управління умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що з 21.12.2007р. ОСОБА_1 одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-Х11 зі змінами станом на 12.07.2001р. (а.с. № 17).

З 26.09.2011р. на підставі наказу прокурора Дніпропетровської області № 1905 від 26.09.2011р. позивач звільнилась з посади начальника відділу організації представництва управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (на час її звільнення також діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-Х11 зі змінами станом на 12.07.2001р.) (а.с. № 15).

У період знаходження на пенсії постановою КМУ від 31.05.2012р. № 505 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури» було підвищено з 01.07.2012р. посадові оклади працівникам прокуратури. На підставі зазначеної постанови прокуратурою Дніпропетровської області позивачу було видано довідку про суму підвищеного розміру заробітної плати та Управлінням Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснено перерахунок її пенсії у розмірі 80% середньомісячного заробітку.

Згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014р., УПФ України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська було зобов'язано перерахувати з 01.07.2012р. пенсію ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 88 % середньомісячної заробітної плати (а.с. № 18 - 19). Постановою КМУ від 09.12.2015р. за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» аналогічно було підвищено посадові оклади працівникам прокуратури.

А саме, пунктом 3 даної постанови зазначено, що в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, у тому числі за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією надбавок, доплат, премій підвищуються з 01.12.2015р. на 25 % посадові оклади керівних працівників, розміри яких було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. №50 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури». Відповідно до п. 6 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.12.2015р. У зв'язку з чим прокуратурою Дніпропетровської області позивачці видано довідку від 10.02.2016р. за № 18-12 вих 16 про розмір її заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов КМУ № 505 від 31.05.2012р. та № 1013 від 09.12.2015р., згідно з якими у неї, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016р.

29.03.2016р. ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про перерахунок пенсії та надала оригінал довідки № 18-12 вих 16 від 10.02.16р. про заробітну плату (а.с. № 15 - 16), на яку одержала відповідь від 04.04.2016р. за № 143/06/33 Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, утвореного відповідно до постанови КМУ № 1055 від 16.12.2015р. «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» шляхом злиття УПФ України в Бабушкінському, Жовтневому та Кіровському районах м. Дніпропетровська. Відповідно до вищезазначеної відповіді позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на тій підставі, що нормативних документів щодо перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не було та що з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про державну службу», «Про статус народного депутата України» та деякі інші. Дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови їй у проведенні з 01.01.2016р. перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 88 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури області від 10.02.2016р. за № 18-12 вих 16 (а.с. № 17).

Суд вважає дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 01.01.2016р. перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 88 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури області від 10.02.2016р. за № 18-12 вих 16 протиправними, зважаючи на наступне.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, що діяла станом на час призначення мені пенсії (грудень 2007 року).

Частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка до теперішнього часу діє в редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку та відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В силу частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015р., призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015р., частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день Урядом вказане питання не врегульоване.

Втім, відсутність з 01.01.2015р. будь-якого нормативного порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може позбавити позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р. Зазначена правова позиція підтверджується Основним Законом України. Так ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII (в редакцій чинній на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

П. 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р. передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що згідно із ст.ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, Управління Пенсійного фонду України незаконно відмовило мені в перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з збільшенням заробітної плати на підставі постанови КМУ від 09.12.2015р. №1013.

Крім того, з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (справа «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини о основоположних свобод (параграфи 51 - 56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко про України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що КМУ повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Зазначене питання було предметом обговорення на Пленумі ВАСУ № 3 від 05.02.2016р. щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

Пленум ВАСУ сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі ВАСУ від 22.07.2011р. № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював ВСУ у постанові від 25.11.2014р. (ЄДРСР - № 42010782).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18.03.2004р. № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір».

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення пункту 5 Прикінцевих положень стосуються порядку призначення пенсій у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії прокурорським працівникам різні за змістом і механізмом їх проведення, тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015р. та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення саме перерахунку пенсії, призначеної раніше та у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Також, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосуються виключно порядку призначення пенсії. Ця правова норма висловлена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 10.12.2013р. (справа № 21-348а13), від 06.10.2015р. (справа № 127/11720/14-а).

Враховуючи, що 29.03.2016р. позивач звернулась до відповідного УПФ із заявою про перерахунок пенсії, а не з приводу її призначення, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську всупереч вищезазначеному не керувалось нормами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення їй пенсії, та неправомірно відмовило в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, порушуючи при цьому норми Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999р. (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян. У тому числі і після закінчення служби.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, вважаю за можливе зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними законом України від 05.10.1995р. № 358/95 ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-III) з розрахунку 88 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 10.02.2016р. № 18-12 вих 16 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.01.2016р.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України вважаю за необхідне присудити на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, ч. 1 ст. 41, ст. ст. 71, 94, 159, 161 - 163, 183-2 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 88 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-12 вих 16 від 10.02.2016р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III) - протиправними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними законом України від 05.10.1995р. № 358/95 ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-III) з розрахунку 88 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 10.02.2016р. № 18-12 вих 16 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.01.2016р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко