Справа № 826/12759/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2016 року № 826/12759/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2611-23 від 12.03.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2611-23 від 12.03.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві були відсутні правові підстави для видання вимоги і для стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску.

У судовому засіданні 12.11.2015 року позивач вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

З огляду на неявку в судове засідання представника відповідача, який згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

12.11.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення проти позовних вимог, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. У своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що позивачем було не вірно зазначено номер рахунку, на який було сплачено кошти.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Вимога ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2015 року №Ф-2611-23 сформована на підставі даних картки особового рахунку.

Згідно з даними картки особового рахунку НОМЕР_1 (ОСОБА_1) станом на 28.02.2014 року обліковується борг по єдиному внеску на загальну суму 1 091,27 грн.

Вказаний борг виник у зв'язку з нарахуванням єдиного внеску відповідно до звіту № від 15.01.2015 року.

Скориставшись правом на адміністративне оскарження вимоги від 12.03.2015 року №Ф-2611-23, позивачем було отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.04.2015 року №1301/Г/26-15-10-08-16, у відповідності до змісту якого - вимогу від 12.03.2015 року №Ф-2611-23 залишено - без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

ФОП ОСОБА_1 до ДФС України було подано скаргу на вимогу від 12.03.2015 року №Ф-2611-23 року та рішення від 30.04.2015 року №1301/Г/26-15-10-08-16, за результатом розгляду якої ДФС України прийняло рішення від 16.06.2015 року №5662/г/99-99-10-01-07-14 про результати розгляду скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а вимога від 12.03.2015 року №Ф-2611-23 та рішення від 30.04.2015 року №1301/Г/26-15-10-08-16 - без змін.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

У п.2 ч.1 ст.1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI) зазначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно ч.7 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно абз.5 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування самостійно визначають суму єдиного внеску для себе та сплачують його до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У п.п.3 п.2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерство доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Інструкція №455) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.6.3 Інструкції № 455, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається, зокрема, платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №36 від 03.02.2015 року було здійснено сплату єдиного соціального внеску за 4 квартал 2014 року в сумі 1100,00 грн. на рахунок 2650.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що позивачем сплачено кошти не на той розрахунковий рахунок з огляду на наступне.

До письмових заперечень представником контролюючого органу було додано роздруківку переліку рахунків для платників, зареєстрованих в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, у якому, зокрема, визначено:

- р/р 2650 - єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми: зоробітньої плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (надалі - рахунок-1);

- р/р2650 - для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (надалі - рахунок-2).

При цьому, в рахунку-1 контролюючим органом не уточнено, що вказаний рахунок не стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, а в рахунку-2 не зазначено, що за ним здійснюються, крім іншого, платежі щодо сплати єдиного внеску.

Крім того, у платіжному дорученні №36 від 03.02.2015 року позивачем вказано призначення платежу: сплата єдиного соціального внеску за 4 квартал 2014 року.

Судом також враховано посилання позивача на те, що вимогу направлено позивачу з порушенням п.6.3 Інструкції № 455.

Також, щодо посилань позивача про порушення строку розгляду скарг, то з огляду на дати скарг 09.04.2015 року та 18.05.2015 року та відповідей на них 30.04.2015 року та 16.06.2015 року відповідно, а також зважаючи на зміст абз.6 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, в якому зазначено, що орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку, суд приходить до висновку про необґрунтованість таких тверджень.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд має зазначити про відсутність підстав для винесення податкової вимоги, а саме, не підтверджено наявність на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку доведення встановлює презумпцію правомірності дій позивача та наявність протиправності в діях суб'єкта владних повноважень, яка має бути спростована відповідачем певними засобами доказування. Отже, для доведення правомірності своїх дій, відповідачем мало бути надано докази наявності боргу зі сплати єдиного внеску та джерел його виникнення.

Натомість в ході судового розгляду справи представник відповідача не надав суду належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість винесеної вимоги.

Враховуючи те, що контролюючий орган не надав доказів правомірності оскаржуваної вимоги, суд вважає, що вона підлягає скасуванню як протиправна.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.03.2015 року №Ф-2611-23.

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук