Справа № 215/2723/14-а (2-а/215/2/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
10 травня 2016 рокусправа № 215/2723/14-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,
суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року
у справі №215/2723/14-а
до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради
третя особа Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія (м. Кривий Ріг)
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, третя особа Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія (м. Кривий Ріг) про визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення; зобов`язання встановити статус інваліда війни та видати посвідчення відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з дня звернення із заявою.
Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповноту встановлення обставин просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.
У письмових запереченнях управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до фактичних обставини справи, у період з 01 серпня 1986 року по 02 травня 1995 року ОСОБА_1 проходив службу у Збройних силах СРСР та Збройних силах України (а.с. 9).
Згідно з пунктом 12 записів військового квитка, наказом Командуючого Військово-повітряних сил України від 13 березня 1995 року позивач звільнений зі служби за станом здоров`я (а.с. 9).
У березні 1996 року, відповідно до виписки з акту огляду Жовтневої МСЕК, позивачу встановлено III групу інвалідності та 50% втрати працездатності (а.с. 6).
У подальшому, за результатами повторного огляду згідно з довідкою Жовтневої міжрайонної МСЕК м. Кривого Рогу позивачу з 29 березня 2010 року встановлено безстроково ІІ групу із визначенням причини інвалідності «внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби» (а.с. 7).
ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради з заявою від 26 вересня 2013 року щодо встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.
Листом від 10 жовтня 2013 року, управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради відмовлено у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки у поданих ним документах причина інвалідності пов`язана із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби, а не із захворюванням отриманим під час виконання службових обов`язків, як передбачено статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Повідомлено, що для визначення права на встановлення статусу інваліда війни необхідним є уточнення зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 11).
За доводами ОСОБА_1 причина його інвалідності «захворювання, отримане в період проходження військової служби» підтверджується документально та є підставою для встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Повторний переогляд у військово-лікарській комісії з метою встановлення причинного зв`язку інвалідності є недоцільним.
Причинний зв`язок його інвалідності з отриманим захворюванням під час проходження військової служби первинно встановлений Жовтневою міжрайонною МСЕК 20 березня 1996 року, відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інваліда, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №83 від 22 лютого 1992 року.
Застосування положення наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року до правовідносин, що виникли у 1995 та 1996 році, є порушенням принципу неприпустимості зворотної дії законодавства у часі.
Відповідно до позиції управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за наявними у позивача документами на час звернення за встановленням статусу інваліда війни, він має захворювання, отримане в період проходження військової служби, що не узгоджується з положенням пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо наявності зв`язку захворювання з виконанням службових обов`язків та є перешкодою для встановлення цього статусу. Соціальний захист позивача відбувається згідно з Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як інвалід військової служби II групи та користується пільгами.
Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія (м. Кривий Ріг) зазначає, що причина інвалідності захворювання позивача «отримане в період проходження військової служби» визначалася як у 1996 році так і в 2010 році згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2117 (а.с. 26).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності відмови відповідача у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Статтею 7 Закону України визначений виключний перелік осіб, які належать до інвалідів війни.
За змістом частини 1, пункту 1, 2 частини 2 цієї статті до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
До інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Згідно з пунктом 7 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року (далі Порядок) «Посвідчення інваліда війни» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до пункту 10 Порядку «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
За змістом Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР (на мирний та воєнний час), введеного в дію наказом Міністерства оборони СРСР від 09 вересня 1987 року №260 (далі Положення), медичний огляд проводиться згідно з цим Положенням з метою встановлення, зокрема, причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, травм, каліцтва у військовослужбовців з перебуванням на фронті, проходженням військової служби, виконанням обов`язків військової служби (глава І).
У відповідності до пунктів 2, 3 статті 115 (глава 6) Положення передбачено, що при захворюваннях військово-лікарськими комісіями приймаються постанови наступного змісту:
захворювання, так, отримано в період проходження військової служби якщо воно виникло у оглянутого в період проходження дійсної військової служби або коли захворювання, виникло до військової служби, в період служби досягло такого ступеня, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби за військовою спеціальностю. Сюди ж відносяться випадки, коли у оглянутого з наслідками поранення, травми, каліцтва, що мали місце до призову на дійсну військову службу, в період її проходження розвинулися патологічні зміни, які обумовлюють обмежену придатність або непридатність (в тому числі і тимчасову) до військової служби та служби за військовою спеціальністю.
У такому ж формулюванні приймаються постанови про медичний огляд військовослужбовців та військових будівельників за наслідками поранень (контузій, травм, каліцтв), отриманих ними в період проходження дійсної військової служби, коли документи про обставини їх отримання на момент медичного огляду відсутні.
захворювання, так, отримано при виконанні обов`язків військової служби у випадках, передбачених Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року.
Визначення проходження військовослужбовцями військової служби та виконання ними обов`язків військової служби не ототожнюється.
Пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року №83 (чинного на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності у 1996 році) передбачено, що причинами інвалідності для військовослужбовців є поранення, контузія, каліцтво, одержані при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, чи захворювання, пов`язане з перебуванням на фронті, або каліцтво, одержане внаслідок нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, чи захворювання, не пов`язане з перебуванням на фронті, а в спеціально передбачених законодавством випадках захворювання, одержане при виконанні обов`язків військової служби. Законодавством України можуть бути встановлені й інші причини інвалідності.
За змістом пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2010 році) причиною інвалідності можуть бути захворювання, отримані як під час виконання обов`язків військової служби так і під час проходження військової служби.
Надання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону, відповідно до якої, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Враховуючи наведене, на час виникнення спірних відносин, причиною інвалідності позивача є захворювання отримане в період проходження військової служби.
Проте, необхідною умовою встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» причиною інвалідності є захворювання отримане під час виконання службових обов`язків.
Також, як убачається з листа управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 10 жовтня 2013 року, позивачу з метою уточнення можливого зв`язку захворювання саме з виконанням обов`язків військової служби рекомендовано звернутися до МСЕК у порядку встановленому Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (а.с.11).
Пунктом 21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (чинного на час виникнення спірних відносин), визначається порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не стали підставою для прийняття рішення відповідачем про відмову у наданні статусу інваліда війни позивачу.
Враховуючи наведене, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради у спірних відносинах діяло правомірно, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим