Справа № 165/403/16-а, 2а-165/25/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 р. Справа № 876/2958/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської обл. від 11.04.2016р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення про переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єктів невиробничої сфери,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 11.04.2016р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення про переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єктів невиробничої сфери, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.77-78).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_3, який у апеляційній скарзі просить ухвалу суду про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у адміністративній справі (а.с.84-86).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірне рішення виконавчого комітету № 325 від 25.10.2013р. прийняте на виконання скасованого рішення суду - постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013р.

Окрім цього, не відповідають дійсності висновки суду про те, що спірне рішення вичерпало свою дію і не породжує наслідків для співвласників будинку, при цьому захист порушеного права має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Також з огляду на всі обставини справи суд проявив упередженість та зацікавленість у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та іншого позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів; колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що прийняте Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської обл. спірне рішення № 325 від 25.10.2013р. є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Скасування цього акта не породжує наслідків для співвласників житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, укладення договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Також обраний позивачами спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід вважати хибним і неправильним, виходячи з наступного.

Із змісту заявленого позову убачається, що позивачами оскаржується рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р. в частині надання дозволу на переведення житлового приміщення на АДРЕСА_1, що належить на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 22.02.2011р. третій особі ОСОБА_4, у нежиле, шляхом розробки проекту та проведення реконструкції вказаного приміщення під промтоварний магазин (а.с.2-3).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р. «Про переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єктів невиробничої сфери» дозволено ОСОБА_4, як виняток, перевести житлові приміщення на АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2011р., у нежилі, шляхом розробки проекту та проведення реконструкції вказаних вбудованих приміщень під промтоварний магазин, без добудови, з врахуванням позитивного висновку комісії ЖКО Нововолинської міської ради від 21.03.2011р. № 178/01-08, як балансоутримувача будинку, та рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013р. (а.с.10).

Згідно постанови ВАС України від 12.11.2015р. у справі № К/800/45130/13 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено; постанову Нововолинського міського суду Волинської обл. від 25.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013р. скасовано; в позові відмовлено (а.с.4-5).

Із змісту представлених правовстановлюючих документів убачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано 01.04.2015р. право власності на нерухоме майно - промтоварний магазин площею 46,7 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, а також останньою укладено відповідний договір оренди земельної ділянки (а.с.6-8).

Наведені обставини оспорюються ОСОБА_3 в судовому порядку, що стверджується його позовною заявою, поданою до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.12-14).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз заявленого позову свідчить, що позивач фактично оскаржує рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р. «Про переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єктів невиробничої сфери», яким дозволено ОСОБА_4, як виняток, перевести житлові приміщення на АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2011р., у нежилі, шляхом розробки проекту та проведення реконструкції вказаних вбудованих приміщень під промтоварний магазин, без добудови, з врахуванням позитивного висновку комісії ЖКО Нововолинської міської ради від 21.03.2011р. № 178/01-08, як балансоутримувача будинку, та рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013р. (а.с.10).

Із наявних матеріалів справи та змісту спірного рішення відповідача не убачається зв'язок вказаних вимог із наявністю спору про право власності або користування спірними приміщеннями.

Зокрема, розглядуваний спір торкається скасування рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р. «Про переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єктів невиробничої сфери», оскільки відпала правова підстава для прийняття такого рішення, а саме: судом касаційної інстанції скасовані судові рішення першої та апеляційної інстанцій та відмовлено у задоволенні позову щодо надання дозволу у переведенні квартири з житлового фонду у нежитловий з метою влаштування промтоварного магазину та зобов'язання виконавчий комітет видати такий дозвіл.

Також мешканці будинку не надають згоди на переобладнання квартири № 10 та відкриття промтоварного магазину.

Тобто, підсумовуючи вищевикладене можна дійти висновку, що вимоги позивачів ґрунтуються на тому, що спірне рішення відповідача щодо переведення житлових приміщень в нежитлові прийняте без законних підстав та із порушенням прав інших осіб - мешканців будинку, які не надавали своєї згоди на переобладнання квартири і відкриття магазину. В свою чергу, визнання протиправним і скасування спірного рішення призведе до відновлення становища, яке існувало до видання цього акта (тобто, до квартири третьої особи повернеться статус житлового приміщення).

Помилковою слід вважати позицію суду першої інстанції про те, що спірне рішення № 325 від 25.10.2013р. є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання; скасування цього акта не породжує наслідків для співвласників житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, укладення договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Зокрема, у цій справі позивачі не оспорюють правомірності набуття права власності третьою особою на промтоварний магазин; на момент прийняття рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р. третя особа ОСОБА_4 вже була власником квартири АДРЕСА_1, в якій розміщений вказаний магазин.

Додатково колегія суддів враховує, що приписами ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Вказані норми не передбачають обмежень в переведенні в нежилі приміщення для непромислового виробництва жилих приміщень приватного житлового фонду.

Таким чином, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Оскільки по справі фактично оскаржується рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської обл. № 325 від 25.10.2013р., яке стосується переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об'єкта невиробничої сфери, тому із змісту заявленого позову та характеру спірних правовідносин не вбачаються ознаки спору про право, через що розглядуваний спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги наявність між позивачем і третьою особою спору, який вирішується в цивільному судочинстві та торкається скасування рішення про державну реєстрацію прав на промтоварний магазин, зобов'язання відновити попереднє становище, яке існувало до порушення прав позивача, та ін.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, постанови Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 10.10.2007р., від 05.11.2013р. у справі № 21-360а13, від 17.06.2014р. у справі № 21-197а14, від 04.11.2015р. у справі № 21-1457а15).

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на продовження розгляду в іншому складі суду.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської обл. від 11.04.2016р. про закриття провадження в адміністративній справі № 165/403/16-а - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська