Справа № 804/2190/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" травня 2016 р. справа №804/2190/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року у справі №804/2190/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.02.2014 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень 2013 року травень 2014 року, які були направлені Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області до публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод»;

- визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень 2013 року травень 2014 року, які були направлені Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області до публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До апеляційного суду надійшли заперечення відповідача на апеляційну скаргу, якими він просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Марганецький рудоремонтний завод» є юридичною особою (), платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області є органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058), Положенням про Пенсійний фонд України.

Згідно статті 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через Міністра праці та соціальної політики України.

Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області були складені та направлені на адресу Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

за списком №1: за жовтень 2013 року - 64858,98 грн., листопад 2013 року - 64650,28 грн.,

грудень 2013 року - 64456,42 грн., січень 2014 року - 63787,38 грн., лютий 2014 року - 65033,02 грн., березень 2014 року - 64791,60 грн., квітень 2014 року - 86924,21 грн., травень 2014 року - 63152,32 грн.;

за списком №2: за жовтень 2013 року - 9342,15 грн., листопад 2013 року - 11238,23 грн., грудень 2013 року - 9858,82 грн., січень 2014 року - 10429,91 грн., лютий 2014 року - 10623,05 грн., березень 2014 року - 14210,81 грн., квітень 2014 року - 12701,53 грн., травень 2014 року - 12772,37грн. (а.с.14-18, 19-20 т.1).

Позивач не погодився з вказаними розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в частині включення до них фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - по списку №1 (за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») та ОСОБА_7, ОСОБА_8 - по списку №2 (за п. «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») з тих підстав, що ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» видало цим працівникам довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів до неї, проте згодом самостійно визначило недоліки та помилки в цих довідках в частині визначення приналежності посади до списку №1 та списку №2 відповідно.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, а оскаржувані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за списком №1 та за списком №2 за період: жовтень 2013 року по травень 2014 року є складеними ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а за позивачем закріплено обовязок з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що виплачуються його колишнім працівникам. На момент складання спірних розрахунків та безпосередньо під час судового розгляду справи у відповідача не було інформації щодо протиправності або недійсності предявлених довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які були видані вказаним в розрахунках особам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є, зокрема, субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для платників збору, визначених п.1 та п.2 ст.1 цього Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків згідно п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначені категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи.

Відповідно до абз.1, абз.4 ч.2 Прикінцевих положень розділу XV Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Тому, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому 2 Прикінцевих положень Закону №1058, пенсії призначаються за нормами Закону №1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Так, порядок відшкодування підприємством витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі по тексту Інструкція №21-1).

Пунктом 6.2 Інструкції №21-1 передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Отже, нормами чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України щодо нарахування, виплати пільгових пенсій та відшкодування органам Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату, доставку таких пенсій, визначені владні повноваження органів Пенсійного фонду України в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, зокрема, щодо виплати пільгових пенсій та визначений порядок покриття витрат на їх виплату та доставку підприємствами, на яких працювала та отримала стаж, що дає право на пенсію, відповідна особа.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області включає до розрахунків відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за жовтень 2013 травень 2014 року суму відшкодування для осіб, що мають статус потерпілих від чорнобильської катастрофи 4 категорії та досягли пільгового пенсійного віку.

Колегія суддів зазначає, що до оскаржуваних розрахунків, направлених ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод», суми доплат пенсіонерам, які мають статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та досягли пільгового пенсійного віку, не включені. Призначені пенсії розподілені на суму, яка відшкодовується підприємством, та на суму доплати за статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, яка згідно ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відшкодовується за рахунок державного бюджету, а не підприємством.

Крім того апелянт зазначає, що у довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які були видані позивачем деяким працівникам, було виявлено помилки в частині визначення приналежності посади до Списку №1 та Списку №2, а саме: було вказано підставу - постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, хоча на момент складання спірної довідки вже діяла постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року. Апелянт вважає, що на підставі таких довідок не можна було призначати пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта з огляду на наступне.

Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.112006 року за №1231/13105 (далі по тексту - Порядок №18-1), встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) документи, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи; трудову книжку; копії документів про проведення атестації робочих місць.

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Судом першої інстанції встановлено, що на ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» у встановлені терміни проводилась атестація робочих місць, якою затверджено перелік робочих місць виробництв, робіт, професій та посад працівників, яким підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення по спискам №1 та №2, що підтверджує інформацію, яка міститься в довідках, виданих ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою зясування достовірності видачі довідок (на підставі первинних документів) та правомірності визначення права на пенсію, відповідачем було прийнято рішення провести зустрічну перевірку на ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод», про що позивача було повідомлено належним чином. Проте, в день перевірки позивач не допустив спеціалістів відповідача для проведення перевірки. Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області було запропоновано позивачу надати достовірні пільгови довідки або відкликати наявні в матеріалах пенсійних справ довідки для припинення подальшої виплати пільгових пенсій. Проте, апелянтом зазначені дії до теперішнього часу не вичнені.

Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовані.

Судом першої інстанції вірно визначено, та з цим погоджується колегія суддів, що на момент складання спірних розрахунків та до теперішнього часу відсутня достовірна інформація щодо протиправності або недійсності предявлених довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які були видані в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7.

Апелянтом а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано будь-яких судових рішень про недостовірність, протиправність пільгових довідок зазначеним особам, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, наявні в пенсійних справах довідки підтвердження пільгового стажу позивачем не відкликані, інші довідки позивачем пенсійному органу на вказаних вище осіб не надавались.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області доведено правомірність складання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року у справі №804/2190/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року у справі №804/2190/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак