Справа № 531/283/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р.Справа № 531/283/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 22.03.2016р. по справі № 531/283/15-а за позовом ОСОБА_1 до Нижньоланівської сільської ради Карлівського району Полтавської області; третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення від 23 вересня 2008 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до Нижньоланнівської сільської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3, про визнання незаконним рішення ХХІ сесії У скликання Нижньоланівської сільської ради від 23.09.2008 року. Пізніше збільшивши свій позов на позовну вимогу, а саме: Визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №505979 площею 0,25 га про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Ватутіна с.Н.Ланна на ім'я ОСОБА_3.

Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 22.03.2016р. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 22.03.2016р. та прийняти нове судове рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 12.05.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Нижньоланнівської сільської ради ХХІ сесії V скликання від 23.09.2008 року ОСОБА_3 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Ватутіна в с. Н. Ланна (а.с. 79).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що рішення ХХІ сесії У скликання Нижньоланівської сільської ради від 23.09.2008 року є прийнятим відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ст. 4 вказаного Кодексу завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 26 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання повязані, зокрема, з прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України, який, як вважає суд першої інстанції та не було спростовано у суді апеляційної інстанції, було дотримано як з боку ОСОБА_2 так і з боку Нижньоланівської сільської ради Карлівського району Полтавської області.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч.1,3,9 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державним актом. Державний акт на право власності та право постійного користування земельною ділянкою видається на одну земельну ділянку.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 має державний акт серії ЯЖ №505979 про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га по вул.Ватутіна с.Н.Ланна (спірна ділянка). Позивач ніколи не мала права власності на оспорювань земельну ділянку, що не було спростовано сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що земельну ділянку по вул. Ватутіна в с. Н. Ланна було вилучено з користування ОСОБА_1, про що свідчить копія рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22.04.2002 року, яке набрало чинності (а.с. 76).

Підставами припинення права власності на земельну ділянку, визначено ст.140 Земельного кодексу України, а саме: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Ст.144 ЗК України встановлено порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавств, з якого випливає наступне: У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

З даних норм випливає, що цими нормами не передбачено примусове припинення права власності на земельну ділянку, а лише регулює процедуру примусового припинення.

Колегія судів вказує на те, що на сесії V скликання 23.09.2008 р. питань про припинення права власності на земельну ділянку не ставилось.

На підставі вищевикладеного та на підставі матеріалів справи, колегія судів вважає, що Нижньоланівська сільська рада Карлівського району Полтавської області, як суб'єкт владних повноважень, в строк та межах свої повноважень прийняла оскаржуване рішення яке є правомірним та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 22.03.2016р. по справі № 531/283/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 17.05.2016 р.