Справа № 804/1035/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р. Справа № 804/1035/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріДраготі С.А.
за участю:
представника позивача Тубольцевої О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Транс Логістик" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Транс Логістик» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 № в частині донарахування грошового зобов'язання в сумі 106 557,0 грн., з якої основний платіж 71 038,0 грн., штрафна санкція 35 519,0 грн.;

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 14.12.2015 №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованим, не підтвердженими документально та таким, що підлягають скасуванню. При цьому, зазначив, що господарські взаємовідносини з ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, а посилання контролюючого органу в акті перевірки ПП «Транс Логістик» на акт перевірки про неможливість проведення зустрічної звірки його контрагента не може братись до уваги. Крім того, позивач вказав на те, що оскільки впровадження та технічне підтримання програмного продукту (Ліцензійна угода) за своєю суттю є послугами, які були надані ПП «Транс Логістик» нерезидентом, то компенсація їх вартість у відповідності до ст. 160 ПК України не є об'єктом оподаткування податком з доходів нерезидентів із джерелом походження з України. Таким чином, позивач вважає, що ним не було занижено податок на додану вартість та податок на прибуток іноземних юридичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Позиція представника відповідача відображена в письмових запереченнях та обґрунтована наступним.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено відсутність основних засобів, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів, товарних запасів, трудових ресурсів, а також не можливість проведення зустрічної звірки з контрагентом, що, як вважає відповідач свідчить про відсутність реального характеру господарських операцій з контрагентом. Також, у акті перевірки зроблено висновок, що отримані нерезидентом «ORTEC CEE S.R.L.» доходи з джерелом походження з України в сумі 63730,00 євро підлягають оподаткуванню в України за ставкою 15% від їх суми, а сума отриманого податку мала бути сплачена ПП «Транс Логістик» до бюджету під час такої виплати, оскільки відповідно до положень ст. 22 Конвенції між Урядом України та Урядом Румунії про уникнення подвійного оподаткування «інші доходи» підлягають оподаткуванню в Договірній Державі, в якій вони виникли, тобто в Україні. Отже, податковий орган при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство «Транс Логістик» () зареєстровано 25.10.2006 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Полтавської області, перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість з 01.02.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлення від 02.06.2015 року №000790, №000791, №000792, №000795, №000797, №000796, №000793, №000794, від 11.06.2015 року №000823, №000795 та згідно наказу від 19.05.2015 року №352 проведено планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Транс Логістик» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 04.08.2015 року №20/22-04/34307753, згідно висновків якого встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару та відсутність фактів реального здійснення господарських відносин ПП «Транс Логістик» з ТОВ «ГАРДІС ТРЕЙД» та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ», а саме: придбано товари та послуги: акумулятори, труби, плити, двигуни, гайки, шайби, лічильники, ключі суміші, газ скраплений, монтажні роботи та реалізовано автозапчастини, квадро цикли, гідро цикли; встановлено проведення ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру у зв'язку із відсутністю платника за податковою адресою, відсутністю матеріальних та трудових ресурсів, з урахуванням віддаленості контрагентів один від одного.

У ході перевірки встановлено наступні порушення позивачем, а саме:

- п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року всього на загальну суму 289 917 грн., у тому числі за квітень 2014 року на суму 26 944 грн., за травень 2014 року на суму 50 512 грн., за червень 2014 року на суму 72 613 грн., за липень 2014 року на суму 139 848 грн.;

- завищення від'ємного значення з податку на додану вартість всього в сумі 10 481 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 6 713 грн., за вересень 2014 року на суму 3 768 грн.;

- пп. Й) п. 160.1, п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «Транс Логістик» занизило податок на прибуток іноземних юридичних осіб у вигляді інших доходів отриманих з джерелом походження з України в сумі 150 977 грн. по результатам 2014 року;

- абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не відображені нараховані та виплачені суми доходу за формою № 1-ДФ у І, ІІ, ІV кварталі 2014 році.

За наслідками перевірки відповідачем 18.09.2015 року було прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 434 875,50 грн., у тому числі за основним платежем 289 917,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 144 958,50 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 252 687,00 грн., у тому числі за основним платежем 150 977,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 101 710,00 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ПП «Транс Логістик» подало скаргу до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

За результатами розгляду даної скарги 01.12.2015 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №9735/10/04-36-10-07-09, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 року № та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 377 44,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції), а в іншій частині залишено без змін.

На підставі вищезазначеного 14.12.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 214 942,75 грн., в тому числі за основним платежем на суму 150 977,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 639 65,75 грн.

17.12.2015 року ПП «Транс Логістик» подало скаргу до Державної фіскальної служби України на податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ від 18.09.2015 року за №, від 14.12.2015 року за № та на рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги.

05.02.2016 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення про результати розгляду вищезазначеної скарги, яким залишила без змін податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ від 18.09.2015 року за №, від 14.12.2015 року за № та рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Не погодившись із винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим Кодексом України, який набрав чинності з 01.01.2011 року.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно зрозділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цьогоКодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи між ПП «Транс Логістик» (суборендар) та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (орендодавець) укладено договір суборенди від 01.04.2014 року №943.

Відповідно до зазначеного договору орендодавець (ТОВ «БУЕНОСКЕЛ») передає, а суборендодавець (ПП «Транс Логістик») приймає в тимчасове платне володіння та користування нерухоме майно: частина нежилого приміщення розподільного центру 39-2,3 м. кв.; 42-5,3 м. кв.; 44-4,4 м. кв.; загальною площею 38,00 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Днірпопетровськ, вул. Березинська, 64

Додатковою угодою №1 до вищезазначеного договору передбачена щомісячна орендна плата у розмірі 3915,00 грн., в т.ч. ПДВ 652,50 грн.

На підтвердження даного договору надані такі первинні документи: акт прийняття-передачі від 01.04.2014 року №1, акт прийняття-передачі від 31.05.2014 року №2, акти здачі прийняття-робіт (надання послуг) №ОУ-0430/10, №ОУ-0531/17, податкові накладні від 30.04.2014 року №430011 на загальну суму з ПДВ 3915,00 грн., від 31.05.2014 року №531017 на загальну суму з ПДВ 3915,00 грн.

Між ПП «Транс Логістик» (суборендар) та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (орендодавець) також було укладено договір суборенди від 01.04.2014 року №944.

За умовами договору орендодавець (ТОВ ««БУЕНОСКЕЛ») передає, а суборендар (ПП «Транс Логістик») приймає в тимчасове платне володіння та користування нерухоме майно: гараж 1 бокс загальною площею 24,5 м2 та нежитлове приміщення загальною площею 71,9 м2, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 13, Дніпропетровська область.

Додатковою угодою №1 до вищезазначеного договору передбачена щомісячна орендна плата у розмірі 20 150,00 грн., в т.ч. ПДВ 3358,33 грн.

На підтвердження даного договору надані такі первинні документи: акт прийняття-передачі від 01.04.2014 року №1, акт прийняття-передачі від 31.05.2014 року №2, акти здачі прийняття-робіт (надання послуг) №ОУ-0430/11, №ОУ-0531/18, податкові накладні від 30.04.2014 року №430012 на загальну суму з ПДВ 20150,00 грн., від 31.05.2014 року №531018 на загальну суму з ПДВ 20150,00 грн.

Між ПП «Транс Логістик» (суборендар) та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (орендодавець) укладено договір суборенди від 01.04.2014 року №945.

За умовами договору орендодавець (ТОВ «БУЕНОСКЕЛ») передає, а суборендар (ПП «Транс Логістик») приймає в тимчасове платне володіння та користування нерухоме майно: АРМ загальною площею 1059,3 кв. м. та основний склад загальною площею 87,3 кв. м., за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, територія Ювілейної селищної ради, комплекс споруд та будівель №8.

Додатковою угодою №1 до вищезазначеного договору передбачена щомісячна орендна плата у розмірі 137 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 22 933,33 грн.

На підтвердження даного договору надані такі первинні документи: акт прийняття-передачі від 01.04.2014 року №1, акт прийняття-передачі від 31.05.2014 року №2, акти здачі прийняття-робіт (надання послуг) №ОУ-0430/12, №ОУ-0531/19, податкові накладні від 30.04.2014 року №430013 на загальну суму з ПДВ 137600,00 грн., від 31.05.2014 року №531019 на загальну суму з ПДВ 137600,00 грн.

Між ПП «Транс Логістик» (суборендар) та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (орендодавець) укладено договір суборенди від 01.05.2014 року №964.

За умовами договору орендодавець (ТОВ «БУЕНОСКЕЛ») передає, а суборендар (ПП «Транс Логістик») приймає в тимчасове платне володіння та користування нерухоме майно: части нежитлових приміщень загальною площею 1224,27 кв. м. за адресою: Донецька область, Ясиноватський район, смт. Верхнеторецьке, вул. Фабрична, 1-Г.

Додатковою угодою №1 до вищезазначеного договору передбачена щомісячна орендна плата у розмірі 102 900,00 грн., в т.ч. ПДВ 17 150,00 грн.

На підтвердження даного договору надані такі первинні документи: акт прийняття-передачі від 01.05.2014 року №1, акт прийняття-передачі від 31.05.2014 року №2, акт здачі прийняття-робіт (надання послуг) №ОУ-0531/20, податкова накладна від 31.05.2014 року №531020 на загальну суму з ПДВ 102900,00 грн.

Згідно з платіжними дорученнями №№12722, 14972 розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі.

Під час проведення перевірки та в процесі розгляду справи, позивачем були надані первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій з ТОВ «БУЕНОСКЕЛ».

Надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Окрім того, в процесі розгляду справи встановлено, що контрагенти позивача на час здійснення господарських операцій були зареєстровані платниками ПДВ та мали право видавати податкові накладні.

Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи від контрагентів, виписані особами, яка на час їх видання не втратили статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ.

Чинне податкове законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Підставою для висновку податкового органу про те, що операції між ПП «Транс Логістик» та ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» не мають реального характеру стали висновки податкового органу, викладені в акті від 06.08.2014 року № 2157/04-62-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ БУЕНОСКЕЛ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за квітень, тревень 2014 року, яким встановлено неможливість роведення зустрічної звірки, у зв'язку з тим, що ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» не знаходиться за податковою адресою. В ході організації проведення зустрічної звірки з метою забезпечення підтвердження господарських відносин податковим органом вжито такі заходи: вихід за податковою адресою платника податків - АДРЕСА_2 для вручення копії наказу та направлень на перевірку. Однак, у зв'язку з відсутністю посадових осіб та підприємства за податковою адресою складено акт про відсутність посадових осіб за податковою адресою від 04.08.2014 року №2132 та акт про неможливість проведення перевірки від 04.08.2014 року №2133 та передано до ГОВ ДПІ у Красногвардійському районі.

З матеріалів справи вбачається, що від оперативного управління ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області отримано пояснення гр. ОСОБА_4 з супровідним листом від 06.08.2014 року за №9693/7/04-36-07-10-06, відповідно до якого опитаний гр. ОСОБА_4, який згідно з реєстраційними даними є засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «БУЕНОСКЕЛ», повідомив про свою непричетність до фінансово-господарської діяльності вказаного СПД.

З цього приводу, суд зазначає, що позивачем формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з ПДВ здійснювалось лише шляхом підтвердження належними первинними документами, а отже реальність господарських операцій з вищезазначеними контрагентами є підтвердженою.

У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» від 20.07.2010 року за № 1112/11/13-10 процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

2. Встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість

5. Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Також у цьому листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Вищевикладена позиція також сформульована у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року по справі № 2а-9864/11/2670 (K/9991/50772/12).

У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

На підставі викладеного, суд вважає, що Дніпропетровська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області не довела належними засобами доказування, що господарські операції між позивачем та контрагентом здійснені без мети настання реальних наслідків.

У матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним правочинів, укладених між позивачем та контрагентом. Крім того, докази щодо порушення кримінальних справ проти посадових осіб підприємства-контрагента позивача або наявність таких, що набрали законної сили вироків суду в акті перевірки відсутні. Не надавались такі докази і під час судового розгляду справи.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів) відобразив у даних податкового обліку операції із контрагентом ТОВ «БУЕНОСКЕЛ».

Також в ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що на адресу ПП «Транс Логістик» підприємством «ORTEC CEE S.R.L.» здійснювалось надання відносно ліцензії на програмне забезпечення, послуг по впровадженню, підтримці та обслуговуванню на митній території України програмного продукту.

Надання послуг відбувалось на підставі Ліцензійної угоди від 26.03.2013 року №2013-137, згідно з умовами якої «ORTEC CEE S.R.L.» (ліцензіар) надає ТОВ «АТБ-Маркет» (ліцезіату) право на користування Програмного продукту «Транспорт та Дистрибуція» на території ліцнзіата. Ліцензіат отримує право надавати субліцензію на програмний продукт дочірнім компаніям. Ліцензіат не має права надавати субліцензію на програмний продукт третім компаніям без попередньої письмової згоди ліцензіара.

Додатковою угодою від 19.05.2014 року №2 до Ліцензійної угоди від 26.03.2013 року №2013-137 укладено договір щодо передачі прав та обов'язків по Ліцензійній угоді від 26.03.2013 року №2013-137, а саме ПП «Транс Логістик».

У ході проведення перевірки встановлено, що укладена Ліцензійна угода складалась з двох частин:

1. Надання ліцензіату права на використання програмного продукту для ЕВМ «Автоматизована система управління транспортною компанією», за що сплачено нерезиденту «ORTEC CEE S.R.L.» виплату у вигляді «роялті» у сумі 75000,00 євро (екв. 1212105,74 грн.) та перераховано до бюджету податок на доходи нерезидента за ставкою 15% в сумі 181815,86 грн.

2. Надання відносно ліцензії на програмне забезпечення послуг по впровадженню, підтримці та обслуговуванню на митні території України програмного продукту, за що сплачено на користь нерезидента винагороду з джерелом походження з України у сумі 63730,00 євро (екв. 1006514,79 грн.), при цьому податок на доходи нерезидента за ставкою 15% згідно з конвенцією не нараховуються, не отримуються та не сплачуються.

На умовах договору з валютного рахунку, відритого у ПАТ «Райффаезен Банк Аваль», ПП «Транс Логістик» перераховані валютні кошти на рахунок нерезидента «ORTEC CEE S.R.L.» на загальну суму 63730 євро (евк. 1006514,79 грн.) за надані послуги з впровадження та технічне підтримання програмного продукту на митній території України, а саме: банківська виписка від 08.07.2014 року №11 на суму 44450 євро (екв. 699242,06 грн.) з призначенням платежу: оплата за технічне підтримання програмного продукту по угоді від 26.03.2013 року №2013-137.

На виконання умов договору між ПП «Транс Логістик» та «ORTEC CEE S.R.L.» складені акти прийняття-передачі наданих послуг: від 02.06.2014 року на загальну суму 19280 євро та від 01.07.2014 року на загальну суму 44450 євро.

Щодо висновоку податкового органу, що отримані нерезидентом «ORTEC CEE S.R.L.» доходи з джерелом походження з України в сумі 63730,00 євро підлягають оподаткуванню в України за ставкою 15% від їх суми, а сума отриманого податку мала бути сплачена ПП «Транс Логіст» до бюджету під час такої виплати, суд зазначає наступне.

Конвенція між Урядом України та Урядом Румунії про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків стосовно доходу та капіталу від 29.03.1996 року, ратифікована 21.10.1997 року та набрала законної сили 17.11.1997 року(далі - Конвенція).

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 Податкового кодексу України передбачено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Положеннями статті 103 ПК України передбачено, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

На виконання зазначеної норми ПК України підприємством «ORTEC CEE S.R.L.» надано сертифікат Міністерства суспільних фінансів Румунії, в якому зазначено, що «ORTEC CEE S.R.L.» є резидентом Румунії в розумінні Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Румунією та Україною.

Дохід нерезидента, отриманий в якості компенсації вартості наданих резиденту послуг відповідно до норм Конвенції відносяться до «інших доходів».

Частиною 1 ст. 22 Конвенції передбачено, що види доходів резидента Договірної Держави, не згадані у попередніх пунктах цієї Конвенції, підлягають оподаткуванню в Договірній Державі, в якій вони виникли.

Таким чином, відповідно до норм Конвенції, інші доходи нерезидента оподатковуються згідно з вимогами законодавства України, а саме ст. 160 ПК України.

Згідно п. 160.1 ст. 160 ПК України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

е) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї);

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Таким чином, суд доходить до висновку, що оскільки впровадження та технічне підтримання програмного продукту за свою суттю є послугами, які були надані ПП «Транс Логістик» нерезидентом, то компенсація їх вартості відповідно до пп. «й» п. 160.1 ст. 160 ПК України не є об'єктом оподаткування податком з доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України. Одже, при виплаті суми 63730,00 євро на користь підприємства «ORTEC CEE S.R.L.» нарахування та утримання зазначеного податку позивачем не здійснювалось.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.02.2014 року по справі №К/800/15892/13, ухвалі від 09.02.2016 року по справі №К/800/63947/14.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи вищенаведені обставини та зазначені норми законодавства, суд вважає, що позивачем у даній справі було правомірно сформовано податкове зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рік, що перевірявся із врахуванням господарських операцій з контрагентом - ТОВ «БУЕНОСКЕЛ».

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене, позов Приватного підприємства «Транс Логістик» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 18.09.2015 та № від 14.12.2015.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" () судові витрати в сумі 4822 (чотири тисячі вісімсотдвадцять дві) грн. 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 травня 2016 року

Суддя Р.А. Барановський