Справа № П/811/291/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року справа №П/811/291/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальність «ДВ ОІЛ ГРУП» (далі Товариство) до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 листопада 2015 року, якими збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 273873 грн. та накладено штрафну санкцію 136937 грн., та зменшено відємне значення суми податку на додану вартість за березень 2015 року на 66629 грн.

Представник позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджувала, що від укладення договору поставки з ТОВ «Ресурс ОСОБА_1» (далі Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

А тому, вважає, що Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суму податкового кредиту за згаданим правочином.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочин, котрий уклало Товариство з Товариством 2, не спрямовувався на реальне настання наслідків, які обумовлювався ним.

Доказом того, як вважає він, є податкова інформація діяльності згаданого контрагента.

17 травня 2016 року суд прийняв ухвалу про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 3 а.с.141).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 16 березня 2015 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договори про поставку нафтопродуктів (мазут) (Том 1 а.с.52-53).

Упродовж березня-квітня 2015 року Товариство 2 поставило Товариству товар на загальну суму 2486810 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 414468,34 грн.).

Згідно умов договору товар поставляється продавцем до пункту розвантаження покупця.

23 вересня 2013 року Товариство уклало з товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська нафтова компанія" (далі Товариство 3) договір про переробку продукції з сировини постачальника (Том 1 а.с.132-136).

Щороку до договору вносились зміни стосовно продовження його дії (Том 1 а.с.137-145).

Товариство 3 займається нафтопереробкою на власних потужностях, які розташовані в с.Шостаківка Кіровоградського району Кіровоградської області (нафтохімсклад з встановленим обладнанням по переробці нафти) (Том 3 а.с.111-138).

Товариство надало суду товарно-транспортні накладні, які передані Товариством 2 разом з товаром (Том 1 а.с.117-131).

У цих товарно-транспортних накладних зазначено, що пунктом розвантаження є згаданий населений пункт.

Представник Товариства повідомив, що мазут ввозився на територію Товариства 3 тим же транспортом, який зазначений у згаданих товарно-транспортних накладних, однак на підставі товарно-транспортних накладних, котрі того ж дня виписував позивач (Том 1 а.с.150-169).

Товариство 3 підтвердило одержання мазуту на підставі товарно-транспортних накладних, в яких замовником зазначено Товариство (Том 2 а.с.139-160).

Товариство 3 визнало, що отримало на переробку протягом березня-квітня 2015 року мазуту від Товариства у кількості 714,620 тон (Том 3 а.с.11-112).

На підтвердження виконання умов договору між Товариством та Товариством 2 договору надано видаткові накладні за березень-квітень 2015 року (Том 1 а.с.55, 57, 59, 61, 63, 65, 67, 77, 79, 81, 83, 85, 88, 90).

Товариство розрахувалось з Товариством 2 у безготівковій формі (Том 1 а.с. 68-70, 93-97).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за березень та квітень 2015 року (Том 1 а.с.71-75, 98-102).

Виготовлена продукція з мазуту реалізовувалась ТОВ "ОТНП", яке орендувало на території Товариства 3 резервуари (Том 3 а.с.135-138, Том 2 а.с.180-186).

З 09 по 13 листопада 2015 року відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Товариством 2 за березень квітень 2015 року (Том 1 а.с.17-27).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин, котрий уклало Товариство з Товариством 2, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є податкова інформація діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення 30 листопада 2015 року, якими позивачу збільшено суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на 273873 грн. та накладено штрафну санкцію 136937 грн. і зменшено відємне значення суми податку на додану вартість за березень 2015 року на 66629 грн. (Том 1 а.с.32-33).

31 липня та 04 листопада 2015 року відповідачем складено податкову інформацію стосовно Товариства 2 щодо проведення фінансово-господарських операцій упродовж квітня, березня та грудня 2014 року та січня і березня 2015 року стосовно контрагентів, серед яких відсутнє Товариство (Том 2 а.с.70-101).

Згідно податкової інформації від 31 липня 2015 року Товариство 2 надало відповідь податковому органу з підтверджуючими документами, а податкової інформації від 04 листопада 2015 року не надало.

Інформаційні довідки ґрунтуються на аналізах опрацювань податкової інформації контрагентів Товариства 2.

Висновок результату опрацювання полягає у тому, що, на думку податкового органу, Товариство 2 не придбавало мазут у своїх контрагентів, який надалі реалізовувався Товариству.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, проаналізувавши матеріали справи, суд зробив висновок, що податковий орган надав лише єдиний доказ, який, на його думку, доводить відсутність реальності господарської операції Товариства з Товариством 2.

Цим доказом є результати опрацювання податкової інформації стосовно Товариства 2.

Відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України податкова інформація є матеріалом, що є підставою для висновків під час перевірок.

Однак, під час перевірок податковий орган зобов'язаний надати оцінку і документам, які надані платником податків.

Результати опрацювання зібраної податкової інформації містять дані про надання Товариством 2 письмових пояснень і підтверджуючих документів стосовно контрагентів, в яких придбавався мазут.

Водночас, ці результати не містять їх аналізу і пояснень на предмет того, чому вони не беруться до уваги.

Акт перевірки Товариства також не містить обґрунтування неможливості врахування документів первинного бухгалтерського обліку, сукупність яких доводить факт передачі товару покупцю, а коштів продавцю.

Більше того, Товариство 3 підтвердило факт отримання мазуту на переробку і надало докази виконання зобов'язань перед Товариством.

Товариство надало податковому органу докази транспортування мазуту до місця переробки.

Згідно товарно-транспортних накладних замовником перевезення є Товариство 2, що узгоджується з умовами договору поставки.

У всіх цих накладних містяться ідентифікуючі ознаки транспортних засобів.

Товариство 3 підтвердило, що саме з цих автомобілів зливався мазут.

З урахуванням обставин справи доказом відсутності реальності господарської операції є надання доказів, що мазут, який передався Товариству 3 на переробку, не належав Товариству 2.

Для цього податковому органу треба було одержати інформацію від транспортних підприємств щодо факту перевезення, замовника, місця навантаження.

І тільки системний аналіз цієї інформації міг стати доказом відсутності реальності господарської операції.

Таких доказів відповідач не мав на час прийняття оскаржених рішень.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів недійсності правочину, який уклало Товариство з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобовязань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, виписки з банківських рахунків).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість за договором, укладеним з Товариством 2 відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

Отже, рішення податкового органу є протиправними, а тому їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 30 листопада 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальність «ДВ ОІЛ ГРУП» збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 273873 грн. та накладено штрафні санкції 136937 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 30 листопада 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальність «ДВ ОІЛ ГРУП» зменшено відємне значення суми податку на додану вартість за березень 2015 року на 66629 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальність «ДВ ОІЛ ГРУП» судові витрати в сумі 7161,59 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2