Справа № 760/22448/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Саприкіної І.В.,
суддів: Безименної Н.В., Карпушової О.В.,
при секретарі: Бродацькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25.01.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу, -
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про:
- визнання неправомірними дій щодо непризначення одноразової грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення на день встановлення інвалідності відповідно Постанови КМУ від 28.05.2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (зі змінами) та ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
- стягнення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 240000 грн.;
- зобов`язання провести нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення на день встановлення інвалідності.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність МОУ щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язано призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду війни, згідно ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, виходячи з грошового забезпечення на день встановлення інвалідності. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Міністерство оборони України подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність оскаржуваного рішення, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 31.03.1993 року позивач звільнений з військової служби в запас на підставі п. «г» ст. 59 (по стану здоров`я) .
У 2012 році ОСОБА_1 був оглянутий лікарською комісією та визнаний інвалідом війни ІІ групи відповідно довідки МСЕК від 24.05.2012 серії 10ААА № 792051.
Отже, з 24.05.2012 року позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, як у особи, інвалідність якої настала після закінчення трьох місяців з часу звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у тому числі, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.
Колегія суддів погоджується з наведеним висновком та його обґрунтуванням, оскільки, виходячи із визначених в ч. 4 ст. 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати норми ст. 118 Кодексу цивільного захисту України та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вищу юридичну силу ніж Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, який звужує перелік виплат, що складають грошове забезпечення. Тому, обчислювати одноразову грошову допомогу необхідно, виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Така правова позиція підтримана Верховним судом України по справах № 21-521а14, 21-169а14, а також Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 19.04.2016 року (справа № 819/3267/15).
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на отримання спірної допомоги в розмірі 30-місячного грошового забезпечення не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Отже, обґрунтованими є позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також щодо зобов`язання призначити та виплатити таку допомогу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, який встановлений Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, виходячи з грошового забезпечення на день встановлення інвалідності.
Зазначене вище розцінюється колегією суддів як відмова МОУ у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи.
В даному випадку рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не було оскаржено у порядку апеляційного провадження, колегія суддів, діючи в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, в цій частині правомірність висновків суду першої інстанції не переглядає та залишає його в цій частині без змін, оскільки з ними погодилися як апелянт відповідач, так і сам позивач.
На спростування доводів апелянта щодо порушення Солом`янським районним судом м. Києва правил визначення підсудності даного спору та недотримання вимог ст. 24 КАС України, апеляційна інстанція зазначає наступне.
Так, за ч. 4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
Стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із посиланням на яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу, визначає, зокрема, підстави соціального захисту військовослужбовців, інвалідність яких настала після звільнення зі служби.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Більш того, рішення ВАСУ, на яке посилається апелянт було постановлено у справі, по якій позов подано до доповнення ч. 1 ст. 18 КАС України пунктом 1, тобто на той час спеціальної норми визначення предметної підсудності аналогічних спорів не було.
В свою чергу, ч. 1 ст. 24 КАС України є допоміжною нормою для визначення кількісного складу суду при розгляді справ, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність міністерства, виключно в окружному адміністративному суді, а тому не поширюється на здійснення судочинства у місцевих загальних судах та не підлягає застосуванню ними.
Отже, справу розглянуто повноважним складом суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: …; 4) … розгляд і вирішення справи неповноважним судом.
За ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги не знайщли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для скасування постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 25.01.2016 року.
Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25.01.2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 19.05.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Карпушова О.В.