Справа № 415/7466/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року справа №415/7466/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2016 р. у справі № 415/7466/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради, третя особа: Державна казначейська служба України в особі Лисичанського відділення про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 (надалі позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради (надалі відповідач, УПСЗН), третя особа: Державна казначейська служба України в особі Лисичанського відділення про визнання бездіяльності УПСЗН Лисичанської міської ради щодо невиплати з 01 серпня 2014 року допомоги при народженні дитини протиправною, стягнення з УПСЗН Лисичанської міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України розмір допомоги при народженні дитини за період з 01 серпня 2014 року 3088,34 грн. та допущення постанови до негайного виконання у порядку статті 256 КАС України (а.с. 1-3).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 19.02.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач з такою постановою суду першої інстанції не погодилась звернувшись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити у повному обсязі позовні вимоги позивача.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправомірно зазначив, що всупереч п.п. 43,54 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми позивач не подавала до УПСЗН Лисичанської міської ради документи, необхідні для призначення державної допомоги сімям з дітьми, а також позивач не надавала заяву про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (прийняття на облік), оскільки, як зазначає апелянт, вона звернулась до суду з позовом щодо виплати заборгованість за вказаною допомогою (а.с. 48).

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, засобами електронного звязку надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутність, тому, відповідно до пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕН 851982, виданого Ленінським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 25 листопада 2011 року, ОСОБА_2 з 30.11.2011 року зареєстрована за адресою: Україна, м. Луганськ, пл.. КраснаяАДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії І-ЕД № 253900 виданого Ленінським відділом ДРАЦС Луганського міського управління юстиції у Луганській області від 21.09.2012 року, ОСОБА_3 народилась 11 вересня 2012 року, місце народження - Україна, Луганська область, місто Луганськ. Батько дитини ОСОБА_4, мати ОСОБА_2 (а.с. 5).

01 грудня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила сплатити їй недоплачену грошову допомогу на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не сплачується їй з 01.08.2014 року у звязку з проведенням антитерористичної операції на території міста Луганська (а.с. 7).

Відповідно до довідки від 01.12.2015 року № 924018837, ОСОБА_2 разом із малолітньою дочкою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік внутрішньо переміщену особу із зареєстрованого місця проживання м. Луганськ у фактичне місце проживання - м. Лисичанськ (а.с. 6).

Того ж дня, 01 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено заяву, в якій вона просила сплатити їй недоплачену грошову допомогу на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не сплачується їй з 01.08.2014 року у звязку з проведенням антитерористичної операції на території міста Луганська (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що зазначена заява отримана відповідачем 17 грудня 2015 року за вх. № 13596 (а.с. 30).

Відповідач, листом № 8149 від 31.12.2015 року повідомив позивача, що на обліку в УПСЗН Лисичанської міської ради, як отримувач державної соціальної допомоги вона не перебуває. Заяву про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання позивачем не подано. Крім того, відповідач зазначив, що на момент відправлення заяви до УПСЗН (01 грудня 2015 року) її дитині вже виповнилось три року, а тому, підстави для взяття позивача на облік, як отримувача державної допомоги при народженні дитини в Управління - відсутні, оскільки діючим законодавством не передбачено прийняття на облік та виплату недоотриманої суми допомоги після закінчення терміну, на який призначено державну допомогу сімям з дітьми (а.с. 29).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено, чим саме відповідач порушив її права, свободи чи інтереси.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Умови призначення і виплати державної допомоги при народженні дитини регулюються Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» № 2811-XII (надалі Закон № 2811-XII), а також Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (надалі Порядок № 1751).

Відповідно до ч. 1, 4 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» № 2811-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 Порядку № 1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 11 Порядку № 1751 встановлено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови предявлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає

дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з предявленням

оригіналу).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідно до п. 54 Порядку № 1751, у разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сім'ям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання з місяця звернення.

Пунктом 43 Порядку № 1751, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 № 345 затверджено Інструкцією щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, яка визначає порядок зняття та прийняття на облік отримувача соціальної допомоги.

Відповідно до глави 9 Інструкції, у разі переїзду отримувача соціальної допомоги в іншу місцевість виплата допомоги за старим місцем проживання (реєстрації) припиняється. За новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (подовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах. Заява про припинення виплати (зняття з обліку) або продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (реєстрації) отримувача допомоги (прийняття на облік) подається особисто особою, яка претендує на отримання допомоги. На підставі поданої заяви про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (реєстрації) Управлінням формується запит особової справи отримувача допомоги до Управління за попереднім місцем її отримання, який направляється поштою або видається особисто отримувачу допомоги (якщо це зазначено у заяві) для передачі зазначеному Управлінню. У разі неможливості отримати особову справу та Довідку-атестат допомога продовжується (призначається) за фактичним місцем проживання її отримувача на підставі електронної справи, отриманої від державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на обліку в УПСЗН Лисичанської міської ради не перебуває, про що свідчить довідка №2036 від 03.02.2016 року (а.с. 32).

Заяву про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (прийняття на облік) позивачем не подавалося. Поштою надійшла заява про виплату недоотриманої грошової допомоги за період з 01.08.2014 року. На момент відправлення заяви до УПСЗН дитині виповнилося 3 роки.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що з 30 листопада 2011 року виплату допомоги при народженні дитині їй проводило Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Луганську ради, однак жодних доказів на підтвердження цього факту апелянтом не надано, у звязку з чим, неможливо встановити ані попереднє місце отримання допомоги, ані період, на який допомога призначена та за який допомога не виплачувалась.

Що стосується посилання апелянта на ту обставину, що саме відповідач повинен був виплатити їй заборгованість по допомозі при народженні дитини колегія суддів зазначає, що зазначена допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, які перебувають на обліку в управліннях праці та соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням і виплачується до того часу, поки дитині не виповниться 3 роки. Діючим законодавством не передбачено прийняття на облік та виплату недоотриманої суми допомоги після закінчення терміну, на який призначено державну допомогу сімям з дітьми.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачці у призначені та виплаті допомоги при народженні дитини, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2016 року у справі № 415/7466/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копій сторонам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Д.В. Ляшенко

ОСОБА_5