Справа № 808/520/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" травня 2016 р. справа № 808/520/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі №808/520/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.02.2016 року(відповідно до поштового штампу на конверті) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо не включення ОСОБА_2 до повного переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі до 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 03.06.2015 року, зареєстрованого за №1881 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., грошових коштів, які знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1 відкритому на ім'я дарителя - ОСОБА_5 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в іноземній валюті з усіма правами і обов'язками вкладника згідно договору-заяви №313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року банківського строкового вкладу (депозиту) «Класик», укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судо першої інстанції встановлено, що 28.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та гр.ОСОБА_5 укладено договір-заява №313731/32920/370-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Класик» в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 16 000,00 Євро строком з 28.10.2014 року по 02.11.2015 року у порядку та на умовах, визначених договором-заявою та основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків (а.с.12).

На виконання умов вищевказаного договору позивач в той же день, тобто 28.10.2014 року перерахував кошти в розмірі 160000, 00 Євро до філії «Запорізьке РУ «АТ Банк «Фінанси та кредит», що підтверджується копією меморіального валютного ордеру №10667642 (а.с.13).

03.06.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та позивачкою по справі - ОСОБА_2 укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_5 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_6 та ОСОБА_2 прийняли у власність в рівних частках кожна, як дарунок грошові кошти в сумі 16000 євро, тобто по 8000 тисяч євро кожна, які знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_5 (дарителя) в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в іноземній валюті з усіма правами і обов'язками вкладника, згідно договору-заяви №313731/32920/370-14 від 28.10.2014. Пунктом 4 договору зазначено, що право власності на вищевказані грошові кошти у обдарованих виникає з моменту передачі оригіналу примірника договора - заяви №313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року та оригіналу примірника договору дарування грошових коштів обдарованим та його нотаріального посвідчення (а.с.14).

Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 року №612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесене до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17.09.2015 року у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

На підставі постанови Правління Націбанку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2015 року прийнято рішення №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно та призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

08.12.2015 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду з заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом та включення її до списку і переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Листом №21-036-57050/15 від 28.12.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про те, що договір банківського вкладу був відкритий у банку на ім'я ОСОБА_5, відповідно вкладником, на якого розповсюджуються гарантії Фонду, згідно Закону, є виключно ОСОБА_5 (а.с.18).

09.12.2015 року позивач звернулась до тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про заміну кредитора в зобов'язанні на підставі договору дарування.

Листом №3-037310/24170 від 15.12.2015 року Уповноважена особа Фонду повідомила позивача, що на день початку процедури виведення банку з ринку ОСОБА_2 не була вкладником банку, а тому гарантії щодо виплати відшкодування коштів на неї не поширюється (а.с.19).

Вважаючи протиправною бездіяльність та рішення відповідача щодо відмови у відшкодуванні гарантованої суми за банківським вкладом та невключення до списку і переліку вкладників, позивач звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не відноситься до вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у розумінні положень Закону України №4452, а тому позовні вимоги щодо включення грошових вимог кредитора (позивача) до переліку вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452 (далі по тексту - Закон №4452).

Згідно з частиною 1 Закону №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону №4452 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 статті 26 Закону №4452 передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частиною 1 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Нацбанком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини 4 статті 26 цього Закону (ч.ч.5, 6 ст.27 Закону №4452).

Відповідно до Закону №4452 розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860 (далі по тексту - Положення № 14).

Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІІ Положення №14 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення (пункт 6 розділу ІІІ Положення №14).

Відповідно до пункту 2 розділу IV Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Отже, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (стаття 1059 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1062 цього Кодексу на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Згідно з частиною першою статті 1063 ЦК України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Визначення імені фізичної особи (стаття 28 цього Кодексу) або найменування юридичної особи (стаття 90 цього Кодексу), на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452 вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону №4452 визначено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, договір банківського вкладу укладається саме з фізичною особою або юридичною особою та з банком.

З тексту адміністративного позову та апеляційної скарги вбачається, що позивачка вважає себе власником вкладу за договором-заявою №313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року в сумі 8000 євро, проте, як зазначалось вище, вказаний договір укладався з ОСОБА_5 та позивачка не є стороною такого договору.

ОСОБА_7 особисто від свого імені не укладала договору банківського вкладу або банківського рахунку із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і не є власником іменного депозитного сертифіката та на її ім'я а ні нею, а ні іншою особою не відкривався рахунок в банку.

Апелянтом а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано доказів укладання ОСОБА_5 договору банківського вкладу з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_2 та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивачем 03.06.2015 року до компетентних органів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» направлялась заява з проханням зареєструвати на її ім'я з усіма правами і обов'язками вкладника грошові кошти в сумі 8000 євро, які знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_5 в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в іноземній валюті згідно договору-заяви №313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року на підставі договору дарування від 03.06.2015 року, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відносини за договором дарування грошових коштів виникли між дарителем ОСОБА_5 та обдарованою ОСОБА_2 і є відмінними від правовідносин між банком та вкладником.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, в даному випадку це - Банк та ОСОБА_5.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що норми Закону №4452, якими врегульовано правовідносини з приводу здійснення Фондом відшкодування на користь вкладників-фізичних осіб у разі неплатоспроможності банку, не допускають переходу прав та обов'язків, як вкладника, і нерозривно пов'язані з особою вкладника, в даному випадку - ОСОБА_5, а тому в цих правовідносинах заміна вкладника не є можливою у розумінні вищенаведених норм права.

Отже, особа, з якою укладено договір дарування частини грошових коштів за договором банківського вкладу, який укладено з іншою особою, під час дії тимчасової адміністрації, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом. Укладення вказаного договору дарування не має наслідком внесення необхідних змін до договору банківського вкладу щодо заміни сторони, а отже не дає підстав особі, з якою було укладено договір дарування частини грошових коштів за договором банківського вкладу, автоматично набути статусу вкладника банку.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до положень частини першої статті 26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику Банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, саме станом на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день. Однак, станом на день початку процедури виведення Банку з ринку (17.09.2015 року), як і на теперішній час, позивач не був та не є вкладником Банку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не відноситися до вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у розумінні положень Закону України №4452, а позовні вимоги щодо включення грошових вимог кредитора (позивача) до переліку вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявською О.С. доведено правомірність не включення ОСОБА_2 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі №808/520/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі №808/520/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак