Справа № 2а-13338/12/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2016 року № 2а-13338/12/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай-Тодор"
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомленння-рішення від 14.09.2012 №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби та просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 № ; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2012 у справі №2а-13338/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» відмовлено.

В подальшому, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 № , а справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 залишено без змін.

З вказаного слідує, що предметом розгляду даної адміністративної справи, з урахування ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015 є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 № (далі - оскаржуване рішення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2016 адміністративну справу 2а-13338/12/2670 прийнято до провадження судді Келеберди В.І.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині, які направлені на новий розгляд до суду першої інстанції зазначив, що станом на 27.12.2011 бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) відсотків за користування грошовими коштами отриманими Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» за договором позики у період з 23.04.2009 по 05.12.2011 була компанія «Highton Construction Ltd», а тому, на думку позивача, ним правомірно було застосовано звільнення від оподаткування під час сплати відсотків за користування грошовими коштами отриманими за договором позики на рахунок компанії «Highton Construction Ltd».

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» вказує про відсутність порушення ним п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 23.02.2016 судом протокольною ухвалою замінено Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби на Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач)

Відповідач проти позову заперечив проти позову з підстав, які викладені в письмових запереченнях від 22.03.2016 та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Разом з цим, відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення останнього повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва було проведено планову виїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 по 31.03.2012 валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 по 31.03.2012.

За результатами здійснення вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №287/1-22-30-30858159 від 03.09.2012 (далі - акт перевірки).

Зі змісту вказаного акту, серед іншого, слідує, що відповідачем встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України та неутримання і несплата податку за ставкою 15% на дохід (проценти за користування позикою) компанії «Highton Construction Ltd» (Кіпр), що призвело до його заниження на загальну суму 560 805, 00 грн., а саме II- IV квартали 2011 у сумі 560 805, 00 грн.

За наслідком розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби листом від 13.09.2012 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» про залишення висновків акту перевірки №287/1-22-30-30858159 від 03.09.2012 без змін, а заперечення до нього без задоволення.

Враховуючи вказані висновки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 14.09.2012, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивачу за платежем на прибуток іноземних юридичних осіб за основним платежем у розмірі 560 805, 00 грн.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає до скасування, оскільки жодних порушень податкового законодавства ним вчинено не було.

Як було зазначено вище, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2012 у справі №2а-13338/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» відмовлено.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 № , а справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015 слідує, що підставою для направлення адміністративної справи №2а-13338/12/2670 на новий розгляд було наступне:

«…Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили того, що компанія «Construction Ltd» станом на 27.12.2011 не мала права на отримання процентів за договором позики від 10.04.2009 №Н 1004/09-2 з огляду на уступку нею прав за цим договором компанії «DAM Holdings LTD» на підставі договору цесії від 07.12.2011.

Разом з тим, обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що за договором цесії від 07.12.2011 до нового кредитора перейшло право вимоги тільки суми позики, а щодо виплати відсотків за користування позикою він залишився зобов'язаним перед компанією «Construction Ltd», що свідчить про наявність права у цієї компанії отримувати проценти за договором позики від 10.04.2009 №Н 1004/09-2, а отже і виключає нарахування та утримання позивачем 15 % із виплаченої суми процентів (467963,12 дол. США). На підтвердження цього доводу позивач посилається на додаткову угоду від 07.12.2011 №4 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2, згідно з пунктом 4 якої сума права вимоги по договору на момент передачі права вимоги дорівнює заборгованості по основній сумі позики -3826050,00 грн. Ця угода набрала чинності з дати реєстрації Національним банком України, тобто з 03.01.2012 (а.с. 113, 119).

Обставини, на які посилається позивач, відповідно до частини 1 ст. 138 КАС України входять до предмета доказування при розгляді цієї справи, оскільки мають значення для вирішення справи, у зв'язку з чим підлягають встановленню при ухваленні судового рішення у справі. Разом з тим, обставини як щодо обсягу переданих прав до нового кредитора за договором позики від 10.04.2009 №Н 1004/09-2, так і щодо дати, з якої у позивача припинилось зобов'язання перед компанією «Construction Ltd» за вказаним договором щодо сплати процентів судами попередніх інстанцій не були встановлені правильно, хоча б з огляду на те, що суди, як на доказ припинення зобов'язання позивача перед цієї компанією, послались на договір цесії, який у справі відсутній, та не дали оцінки додатковій угоді від 07.12.2012 № 2 до договору позики, яка, поміж іншим, укладена з участю позивача як боржника».

Таким чином, вирішуючи спір по суті з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України суд звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Судом встановлено, між позивачем та нерезидентом компанією «Highton Construction Ltd» (Кіпр) укладено договір позики від 10.04.2009 №Н 1004/09-2 на загальну суму 3850000 дол. США. Відповідно до пункту 1.4 договору процентна ставка за користування грошовими коштами складає 1% річних, у подальшому ставка змінювалась на 8,85% (додаткова угода № 2) та 0,5% (додаткова угода № 3).

Як зазначено в акті перевірки (т.1, а.с 59) на підставі договору цесії від 07.12.2011 компанія «Highton Construction Ltd» (Кіпр, Цедент) уступлено компанії «R» DAM Holdings LTD» (Кіпр, Цесіонарій) право вимоги позики в сумі 3 826 050, 00 доларів США за договором позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2, укладеному між Цедентом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» (боржник) в об'ємах та на умовах встановлених договором позики між Цементом та Боржником. Згідно п. 4.1 вказаного договору останній вступає в силу з моменту його підписання, тобто з 07.12.2011 і діє до повного його виконання.

Водночас, додатковою угодою від 07.12.2011 №4 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2 внесені зміни, згідно з якими позикодавця замінено на компанію «R» DAM Holdings LTD».

Згідно п. 3 вказаної додаткової угоди позикодавець компанія «Highton Construction Ltd», Кіпр передала всі свої права і обов'язки позикодавцю - 2 компанії «R» DAM Holdings LTD».

Пунктом 7 додаткової угоди від 07.12.2011 встановлено, що остання вступає в силу з моменту її реєстрації Національним банком України.

Відповідно до додатку до реєстраційного свідоцтва від 03.01.2012 №3, який виданий Національним банком України Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» зазначено, що він є не від'ємною частиною реєстраційного свідоцтва від 22.04.2009 №11006 до договору про надання позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2 зі змінами, внесеними додатковими угодами від 08.12.2009 №1, від 16.08.2010 №2, від 22.11.2011 №3 та від 07.12.2011 №4.

В той же час, матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем (т. 1, а.с. 59), що 27.12.2011 позивач сплатив на користь компанії «Highton Construction Ltd» (Кіпр) проценти за користування позикою в сумі 467 963,12 дол. США.

Як стверджує контролюючий орган нарахування та сплата 27.12.2011 компанії «Highton Construction Ltd» (Кіпр) відсотків за користування позикою згідно договору позики була здійснена вже після уступки 07.12.2011 компанії «R» DAM Holdings LTD» права вимоги за вказаним договором, у зв'язку з чим остання набула права власності на всі здійснювані після 07.11.2011 виплати.

За таких обставин, на думку відповідача, компанія «Highton Construction Ltd» (Кіпр) не є власником процентів, виплачених 27.12.2011 та згідно п. 103.3 ст. 103 Податкового кодексу України дохід (проценти за користування позикою) сплачений позивачем компанії «Highton Construction Ltd» (Кіпр) не підлягає звільненню від оподаткування згідно угоди між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна та повинен оподатковуватися за ставкою 15% згідно п. 160.2 ст. 160 ПК України.

Пунктом 160.2 ст. 160 ПК України встановлено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.6 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Міжнародним договором, яким встановлено інше правове регулювання, є Угода між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Республіки Кіпр про уникнення, ратифікована згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 04.06.1983 № 9588-X. Ця Угода була чинна для України до дня початку застосування Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012, ратифікованої Верховною Радою України 04.07.2013 та набрала чинності для України з 08.07.2013.

Відповідно до положень частини 1 ст. 8 цієї Угоди проценти, які отримуються з джерел в одній із Держав, між урядами яких підписана Угода, особою з постійним місцезнаходженням в іншій Державі, не оподатковуються в першій Державі. Термін «проценти» в цій статті означає доходи від позик, банківських вкладів, державних позик, боргових зобов'язань, а також будь-які інші доходи, які для цілей оподаткування підлягають такому ж режиму, як проценти відповідно до законодавства тієї Держави, в якій особа, яка виплачує такі доходи, має постійне місцезнаходження (частина 2 цієї статті).

Згідно п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів (п. 103.3 ст. 103 ПК України).

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015 слідує, що при вирішенні спору по суті слід дослідити обставини щодо обсягу переданих прав до нового кредитора за договором позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2, так і щодо дати, з якої у позивача припинилось зобов'язання перед компанією «Highton Construction Ltd» (Кіпр) щодо сплати процентів та надати оцінку додатковій угоді від 07.12.2011 № 4 до договору позики, яка, поміж іншим, укладена за участю позивача як боржника.

Так, судом з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2016 витребувано від сторін письмові пояснення по суті позову з урахуванням обставин, що слугували підставою для скерування справи на новий розгляд, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015.

В подальшому, судом скеровано судовий запит Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» з метою витребування належним чином засвідчених копій договору цесії від 07.12.2011 б/н та додаткової угоди від 07.12.2011 №4 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2.

Так, відповідачем подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких відображено ідентичну позицію щодо обставин наявності порушення позивачем п. 160.2 ст. 160 ПК України, що і в акті перевірки.

Поряд з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» подано суду додаткову угоду від 07.12.2011 №4 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2.

Водночас, позивачем зазначено про неможливість подання договору цесії від 07.12.2011 б/н, оскільки останній не є його стороною, а сам договір не перебуває у його володінні.

Суд, оцінюючи як доводи позивача так і доводи відповідача з урахування висновків Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З метою врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та відповідно до пункту 4 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України Указом Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» від 27.06.1999 №734/99 установлено, що договори, які передбачають виконання резидентами боргових зобов'язань перед нерезидентами за запозиченими у них кредитами, позиками в іноземній валюті, підлягають реєстрації Національним банком України.

Згідно ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

При цьому, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 513 ЦК України).

Аналіз вказаного свідчить, що договори, які передбачають виконання резидентами боргових зобов'язань перед нерезидентами за запозиченими у них кредитами, позиками в іноземній валюті підлягають реєстрації Національним банком України, що в свою чергу в контексті ч. 2 ст. 513 ЦК України встановлює обов'язок державної реєстрації правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Так, як вже було зазначено судом по тексту судового рішення додатковою угодою від 07.12.2011 №4 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2 внесені зміни, згідно з якими позикодавця замінено на компанію «R» DAM Holdings LTD».

Пунктом 7 додаткової угоди від 07.12.2011 встановлено, що остання вступає в силу з моменту її реєстрації Національним банком України.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема додатку до реєстраційного свідоцтва від 03.01.2012 №3, який виданий Національним банком України Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай-Тодор» додаткова угода від 07.12.2011 до договору позики від 10.04.2009 №Н1004/09-2 зареєстрована 03.01.2012.

Тобто, саме з 03.01.2012 позикодавцем за договором позики 10.04.2009 №Н1004/09-2 визначено компанію «R» DAM Holdings LTD», а відтак, на думку суду, з 03.01.2012 у позивача припинилось зобов'язання за договором позики перед компанією «Highton Construction Ltd» (Кіпр).

З приводу доводів відповідача щодо наявності договору цесії від 07.12.2011 №б/н суд вважає за необхідне наголосити, що в матеріалах справи останній відсутній. Разом з цим, в процесі розгляду справи зазначений договір сторонами поданий не був.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на думку суду, податковий орган не повинен обмежуватися встановленням формальних умов застосування податкового законодавства, та у випадку сумнів у правомірності донарахування грошових зобов'язань повинен встановити, дослідити та оцінити усю сукупність обставин, що мають значення для оцінки поведінки платника у сфері оподаткування.

Вказана правова позиція відповідає висновкам викладеним у постановах Вищого адміністративного суду України від 08.04.2015 у справі № К/9991/39128/12, К/9991/55280/12

Слід зауважити, що відповідачем в процесі розгляду справи не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем п. 160.2 ст. 160 ПК України, у той час коли позивачем доводи контролюючого органу спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 №.

Керуючись ст. ст. 69-71, 86, 160-165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 №.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби від 14.09.2012 №.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда