Справа № 756/4574/16-а
Суддя: Камбулов Д. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19.05.2016 Справа № 756/4574/16-а
Провадження № 2-а/756/178/16
Ун.№ 756/4574/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Камбулова Д.Г.

при секретарі - Ковган О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області капрала поліції Чорного Валентина Григоровича щодо оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до капрала поліції Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області Чорного Валентина Григоровича щодо оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на наступне.

27 березня 2016 року 11 год. 35 хв., позивач рухаючись в м. Вишгороді по пр. Мазепи, дотримуючись вимог Правил дорожнього руху України, він здійснив вимушену зупинку, але через незначний проміжок часу перед ним зупинився службовий автомобіль поліції, з якої вийшов відповідач, і звинуватив його у порушеннях, передбачених п.15.9, 15.4 ПДР. Відповідач відмовився вислухати його пояснення і отримавши документи на управління автомобілем повернувся до свого автомобіля для оформлення оскаржуваної постанови.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону. Відповідачем були порушенні вимоги ст. 280 КУпАП, адже відповідачем не було встановлено вину у вчиненні правопорушення, не було проведено замірів технічними засобами відстаней від місця зупинки маршрутних транспортних засобів до його машини. Показань свідків, фото або відео фіксації матеріали справи не містять. Незаконне рішення відповідача щодо порушення ним дозволених відстаней зупинки ближче 30 метрів до посадочного майданчику, приймалося бездоказово, без будь-яких технічних замірів відстаней. Постанова винесена відповідачем з порушенням вимог Конституції України, КУпАП та ПДР, є незаконною. Просить оскаржувану ним постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив суду, що 27 березня 2016 року об 11 годині 35 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Вишгороді по просп. Івана Мазепи здійснив зупинку/стоянку в другому ряду та ближче 30 м. до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобі, чим порушив п.п. 15.4, 15.9 ПДР України. За фактом даного правопорушенням ним було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ПС2 № 932645 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Позивач стверджує, що він дотримуючись вимог Правил дорожнього руху України нібито здійснив вимушену зупинку, але через одну хвилину перед ним зупинився патрульний автомобіль поліції та його було звинувачено в неіснуючих порушеннях, передбачених п.15.4, 15.9 ПДО України, не враховано його точку зору, та складено постанову. Крім того, позивачем зазначено, що ніби то було порушено вимоги статті 280 КУпАП, оскільки достеменно не було встановлено його вину у вчиненні правопорушення, не було проведено жодних замірів технічними засобами від місця зупинки маршрутних транспортних засобів до його автомобіля. Крім того, немає показів свідків, фото або відео фіксації.

Вважає, що доводи позивача є надуманими та такими, що направлені на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, а тому він вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 27 березня 2016 року об 11годині 35 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Вишгороді по просп. Івана Мазепи здійснив зупинку/стоянку в другому ряду та ближче 30 м. до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобі, чим порушив п.п. 15.4, 15.9 ПДР України.

За фактом даного правопорушенням капралом поліції Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області Чорним Валентином Григоровичем було винесено постанову Серії ПС2 №932645 у справі про адміністративні правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.4).

Позивач в судовому засіданні стверджував, що він дотримуючись вимог Правил дорожнього руху України нібито здійснив вимушену зупинку, але через незначний проміжок часу перед ним зупинився патрульний автомобіль поліції, та його було звинувачено в неіснуючих порушеннях, передбачених п.п. 15.4, 15.9 ПДР України.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем ніби то було порушено вимоги статті 280 КУпАП, оскільки достеменно не було встановлено його вину у вчиненні правопорушення, не було проведено жодних замірів технічними засобами від місця зупинки маршрутних транспортних засобів до його автомобіля. Крім того, не має показів свідків, фото або відео фіксації.

Суд вважає, що зазначені твердження позивача не заслуговують на увагу, є надуманими та такими, що направлені на уникнення останнього від відповідальності за вчинене правопорушення виходячи з наступного.

Згідно пункту 15.4 Правил дорожнього руху України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Підпунктом «е» пункту 15.9 ПДР України визначено, що зупинка забороняється, зокрема, ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 цього закону визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Наявність у справі для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення саме показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на чому акцентує увагу суду позивач, за законом не є обов'язковою.

Однак, вина позивача щодо порушення ним правил дорожнього руху підтверджується фотознімками які були виконані на місці вчинення останнім правопорушення, з даних фотознімків чітко вбачається місце розташування транспортного засобу позивача до посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів (а.с.16-17).

Посилання позивача на відсутність належних доказів вчинення ним правопорушень та неправомірність дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності без показів свідків є необґрунтованими, оскільки позивачем вчинено адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках відповідно до положень статті 258 КУпАП протокол не складається.

Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, зокрема пояснення позивача, відповідача, дані, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, суд критично ставиться до пояснень позивача та відсутності в його діях порушень ПДР України та вважає, що такі пояснення дані ним з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення повністю спростовуються даними постанови про адміністративне правопорушення, поясненнями відповідача та фотознімками які були виконані на місці вчинення останнім правопорушення.

Про порушення позивачем вимог п.15.4, п.15.9 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, обґрунтованість притягнення його до відповідальності за вказаною статтею, на думку суду, вказує те, що будь-які дані, які б спростовували доводи, викладені в оскаржуваній постанові, матеріали справи не містять, розгляді справи та винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 були належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, дотримані вимоги ст.ст. 251, 254, 256, 280 КУпАП, правильно визначено статтю, якою нормою закону передбачено відповідальність за вчинення такого правопорушення та застосовано стягнення в межах санкції ст.122 ч.1 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП є законною та обґрунтованою,а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158, 159, 161, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст.122 ч.1, 288-293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області капрала поліції Чорного Валентина Григоровича щодо оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д.Г.Камбулов