Справа № 826/18738/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 квітня 2016 року № 826/18738/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Орімі Трейд ЛТД»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Орімі Трейд ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Орімі Трейд ЛТД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ), в якому, враховуючи прийняту судом заяву про зміну позовних вимог (вх. від 18.09.2015р.), просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.05.2015р. № та від 10.09.2015р. №9.

В обґрунтування позову позивач зазначає про безпідставність та необґрунтованість висновків ДПІ, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірних рішень, зокрема, щодо заниження позивачем податку на прибуток підприємства та заниження податку на додану вартість. У той же час, як зазначає позивач, задекларовані позивачем суми податкових вигод підтверджуються документально, операції з контрагентами фактично виконані, що підтверджується наявними у позивача первинними документами та податковими накладними, а відтак позивач вважає правомірним формування спірних сум податкових вигод, у зв'язку з чим не вбачає підстав для прийняття оскаржуваних рішень та просить їх скасувати.

В ході розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримував повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, підстав для скасування спірних рішень не вбачає, оскільки, на думку ДПІ, контрагенти позивача не могли та не виконували спірні операції, а відтак відсутні передбачені ПК України підстави для формування спірних сум податкових вигод.

Виходячи з положень ч.6 ст.128 КАС України, враховуючи неприбуття у судове засідання представника позивача та подання ним клопотання про розгляд справи без його участі, у судовому засіданні 01.02.2016р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, про що складено Акт перевірки від 07.05.2015 №7/26-55-22-09/25287617 (далі-Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що у період, який перевірявся, ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» було зареєстровано платником ПДВ.

Зазначається, що фактично у перевіреному періоді товариство здійснювало діяльність з оптової торгівлі продуктами харчування, а саме: чаями (торгівельних марок «Принцеса Нури», «Принцеса Ява», «Принцеса Канди», «Принцеса Гита», «Greenfield», «TESS») та кавою (торгівельних марок «Жардин», «Жокей»).

Зокрема, в Акті перевірки зазначено, що за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» задекларовано витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, у загальній сумі 1 550 318 964 грн. перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 встановлено завищення вказаного показника на 17 953 444 грн.

Вказується, що згідно документів, наданих до перевірки, ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» («Замовник») та ПЗВОГ «Пропаганда» («Виконавець») уклали Договір № 07/02/11 від 07.02.2011 та Договір № 0801/14 від 08.01.2014 про надання маркетингових та рекламних послуг.

На виконання умов договорів у період з 01.04.2012 по 31.03.2014 оформлені акти надання послуг та податкові накладні на загальну суму 18 106 541,13 грн., в т.ч. ПДВ - 3 017 756,82 грн. Перелік актів та їх реквізити наведено в Акті перевірки на стор.13-17 Акту.

Вказані суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ПЗВОГ «Пропаганда», включено ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» до складу податкового кредиту відповідного періоду.

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі згідно платіжних документів, які зазначені в Акті перевірки на стор. 20 Акту.

Окрім того, перевіркою встановлено, що аналогічний договір № 20/0314 від 20.03.2014 про надання маркетингових та рекламних послуг позивачем було укладено також із ТОВ «РА «Пропаганда» ().

На виконання умов Договору № 20/0314 від 20.03.2014 ТОВ «РА «Пропаганда» у період з травня по серпень 2014 оформлені акти надання послуг та податкові накладні на загальну суму 3 437 592,18 грн., в т.ч. ПДВ - 572 932,03 грн. Перелік актів та накладних, їх реквізити наведено в Акті перевірки на стор.26-28 Акту.

Вказані суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «РА «Пропаганда», включено ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» до складу податкового кредиту відповідного періоду.

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі згідно платіжних документів, які зазначені в Акті перевірки на стор. 28 Акту.

Надалі ДПІ зазначає, що за умовами вказаних Договорів про наданні маркетингових та рекламних послуг (п.1.2 Договорів) - під рекламними послугами сторони розуміють послуги з реклами Торгових марок замовника «Принцеса Нурі», «Принцеса «Ява», «Принцеса «Канді», «Принцеса «Гіта», «Грінфілд», «Жокей», «ТЕСС», «Жардін», що повинно включати в себе: розміщення рекламних матеріалів у рекламно-інфорімаційних друкованих матеріалах, поширення рекламно-інформаційних друкованих матеріалів у торговельних точках Виконавця, розсилка й поширення рекламно-інформаційних друкованих матеріалів потенційним споживачам товарів, виготовлених під ТМ Замовника, розміщення реклами ТМ Замовника в торговельному залі (на касах, пакетах, чеках), Здійснення аудіо-, відео реклами, розміщення реклами на зовнішніх носіях (лайтбоксах, бордах і т.п), розміщення рекламної інформації про ТМ Замовника в засобах: масової інформації, на радіо і телебаченні, розміщення рекламної інформації про ТМ Замовника на веб-сайті Виконавця. Всі перелічені завдання повинні бути відображені в Актах виконаних робіт (надання послуг) з відображенням об'ємів та місць проведення.

Натомість, як вказує ДПІ, на виконання Договорів та додаткових угод до них ПЗВОГ «Пропаганда» та ТОВ «РА «Пропаганда» надає акти виконаних робіт, в яких зазначено - послуги з реклами торгівельних марок замовника за відповідний місяць. Загальна вартість.

ДПІ зазначає, що рекламні послуги, згідно додатків до Актів виконаних робіт, проводяться в торгівельній мережі «Сільпо», тобто в торгівельній мережі ТОВ «Фозі-Фуд», яким ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» реалізовує свій товар. Таким чином, право власності ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» на товар втрачається з моменту реалізації, передачі товару ТОВ «Фозі-Фуд».

Отже, як вважає ДПІ, рекламно-інформаційні заходи щодо збільшення попиту на продукцію, які проводяться в торгівельній мережі, до складу витрат на збут відповідно до п.138.10.3 ст.138 ПК України має право віднести тільки фактичний власник товару - ТОВ «Фозі-Фуд».

Зазначається також, що згідно довідки по формі 1 ДФ ПЗВОГ «Пропаганда» за період 2012-2014 рік, на підприємстві рахувалося: в 1-му кварталі 2012 року - один працівник; в ІІ-му кварталі 2012 року - два працівника; в ІІІ-му кварталі 2012 року - три працівника; в ІV-му кварталі 2012 року - чотири працівника; в І-ІV кварталах 2013 року - три працівника. У ТОВ «РА «Пропаганда» у 2014 році працювало три працівники.

З огляду на викладене, здійснюючи аналіз кількості відпрацьованих днів, вказаних в додатках до актів виконаних робіт, із кількістю працівників, ДПІ в Акті перевірки прийшла до висновку, що для забезпечення виконання технічних завдань по наданню рекламних послуг ПЗВОГ «Пропаганда» та ТОВ «РА «Пропаганда» не мали власних трудових ресурсів.

При цьому, як зазначається в Акті перевірки, на протязі перевіряємого періоду відповідно до штатних розкладів, затверджених директором ТОВ «Орімі Трейд ЛТД», підприємство мало співробітників, які безпосередньо займаються демонстрацією товарів, просуванням продукції до покупців і т.д.

Далі ДПІ вказує про отримання від ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПЗВОГ «Пропаганда» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.03.2013 по 31.03.2014 року», від 22.04.2014 № 410 /26-54-22-02-10/32671466, згідно якого встановлено відсутність вказаного підприємства за місцезнаходженням, не підтверджено реальності здійснення господарських відносин ПЗВОГ «Пропаганда» з суб'єктами господарювання та встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів.

До того ж, від ГВПМ ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано висновок від 14.03.2014 №1512/26-54-07-04 про результати відпрацювання ризикового платника податків, однак станом на день складання висновку відповіді на запит від ОУ ГУ Міндоходів у Хмельницькій області щодо результатів опитування ОСОБА_1 до підрозділу не надходило, підтвердити фінансово-господарські відносини не виявилось можливим.

Також вказується про складання ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Акту про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «РА «Пропаганда» (код за ) з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.09.2014 по 30.09.2014 року, від 10.02.2015 №77/26-57-22-04/34295900, згідно якого встановлено відсутність вказаного підприємства за місцезнаходженням, дроблення податкових накладних із сумою ПДВ до 10000грн., що свідчить про маніпулювання ТОВ «РА «Пропаганда» податковою звітністю, а також проведення підприємством безтоварних операцій.

Враховуючи викладене у сукупності, ДПІ в Акті перевірки (стор. 34 Акту) дійшла висновку, що грошові кошти у загальній сумі 21 544 133,31 грн. ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» були перераховані на користь ПЗВОГ «Пропаганда» () та ТОВ «РА «Пропаганда» () за фактично не поставлені послуги, а тому фінансово-господарські операції, проведені ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» з підприємствами ПЗВОГ «Пропаганда» та ТОВ «РА «Пропаганда» за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, були в повному обсязі відображені в податковому обліку, мали значний вплив на формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та податкового кредиту з податку на додану вартість, шляхом внесення до податкової звітності відомостей, що не відповідають дійсності та спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в сумі 21 544 133,31 грн.

Вказане порушення, як вказує ДПІ, привело до заниження податку на прибуток за перевірений період на загальну суму 3 467 767 грн., а також до завищення суми податкового кредиту на загальну суму 3 590 689 грн.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» віднесено до складу податкового кредиту лютого 2014 року суми ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Профі Смайл Україна» () на суму 140 450,62 грн.

Далі вказується, що до ДПІ надійшли матеріали перевірки ТОВ «Профі Смайл Україна», проведеної ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, а саме: довідка від 11.07.2014 № 662/26-58-22-03-17/37593393 «Про проведення зустрічної звірки ТОВ «Профі Смайл Україна» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» () за лютий 2014р», згідно якої встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з надання робіт, послуг підприємству-покупцю ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» за період лютий 2014 року, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій між ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» та ТОВ «Профі Смайл Україна» за лютий 2014.

З урахуванням наведеного ДПІ зазначає, що податкові накладні, виписані ТОВ «Профі Смайл Україна» по непідтверджених перевіркою операціях, не відповідають вимогам чинного законодавства та не дають права на формування податкового кредиту товариства, а відтак, за висновком ДПІ, ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» в порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст. 201 ПК України завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ «Профі Смайл Україна» за лютий 2014 року на 140 451 грн.

До того ж в Акті перевірки зазначається, що згідно даних підсистеми АІС «Податковий Блок» станом на дату складання Акту встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту з ПДВ, задекларованого ТОВ «Орімі Трейд ЛТД», та податковими зобов'язаннями з ПДВ, задекларованими ТОВ «РА «Промоакадемія» (), за листопад 2014 року на загальну суму 193 247,83 грн. та за грудень 2014 року - на загальну суму 108 658,91 грн.

Вказується, що згідно інформації, що міститься в базі даних ДФС України «Податковий блок», «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ РА «Промоакедія» перебуває на обліку в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві. Свідоцтво платника ПДВ скасовано 16.12.2014р. у зв'язку із відсутністю за місцезнаходженням. Декларації з ПДВ за листопад 20014р. та грудень 2014р. до податкового органу не подано. Податкові накладні за листопад 2014р. та грудень 2014р. в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні (остання реєстрація відбулась в жовтні 2014 року).

Враховуючи наведене, ДПІ в Акті перевірки приходить до висновку, що в порушення п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ РА «Промоакадемія» внаслідок віднесення до складу податкового кредиту грудня 2014 року сум ПДВ, не підтверджених первинними документами, які б відповідали визначенню «первинних документів», наведеному в нормативно-правових актах, на загальну суму 301 906 грн.

Загалом, на підставі вищенаведених висновків Акту перевірки ДПІ в ході її проведення прийшла до висновку про порушення ТОВ «Орімі Трейд ЛТД», зокрема вимог:

п.п.139.1.1 п. 139.1 ст.139 ПУ України, що привело до заниження податку на прибуток за перевірений період на загальну суму 3 467 767 грн.. в т.ч.,: за 2012 рік на суму 1 118 610 грн., за 2013 рік - на 1 450 578 грн., за 2014 рік - на 898 579 грн.;

п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 4 440 125 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.05.2015р. №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по «податку на додану вартість» на загальну суму 5 550 155грн. (основний платіж та штрафні санкції), а також №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по «податку на прибуток» на 3 467 767грн. за основним платежем та на 866 942грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 03.08.2015р. №11806/10/26-15-10-05-35, яке прийнято ГУ ДФС у м. Києві в порядку адміністративного оскарження вищевказаних рішень, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 27.05.2015р. № в частині основного платежу по ПДВ в розмірі 123 039грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 30 760грн.

На підставі вказаного рішення ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги ДПІ прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015р. №9, яким визначено зменшену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, зокрема, за основним платежем у сумі 4 317 356грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 079 271грн.

У взаємозв'язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до п/п 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. Згідно з п. 60.4 ст.60 ПК України у випадках, визначених, зокрема, п/п. 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, які містять зменшену суму грошового зобов'язання.

Оскільки внаслідок часткового скасування первинного податкового повідомлення-рішення від 27.05.2015р. № суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість було зменшено та замість цього первинного рішення було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015р. №9, яке оскаржується позивачем у судовому порядку та є предметом розгляду даної справи, то в силу положень п/п.60.1.3. та п.60.4 ПК України вищезгадане первинне податкове повідомлення-рішення від 27.05.2015р. № вважається відкликаним, що не заперечується ДПІ, та, відповідно, це рішення не створює для позивача обов'язків із сплати податків та не породжує для позивача інших негативних наслідків.

Вирішуючи спір по суті та проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції, чинній на час оформлення операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг),

- - (щодо оподаткування прибутку підприємств, щодо формування витрат), а саме: п/п. 14.1.27. (щодо визначення терміну «витрати»), п/п. 134.1.1. (щодо об'єкту оподаткування); п. 138.1. (щодо складу витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування), п/п. 14.1.228. (щодо визначення поняття «собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг»), п/п. 138.2. (щодо визнання витрат на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат), п/п. 138.4. (щодо періоду визнання витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг), п/п. 137.1. (дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг; дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар), п/п 138.10.3. (витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг) п/п. 139.1.3. ПК України (не включаються до складу витрат суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг; п/п. 139.1.9 (щодо не включення до складу витрат тих витрат, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі податкової накладної та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо складення п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг), п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження задекларованих відомостей) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця/продавця права на формування сум податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод, та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод (формування сум витрат та податкового кредиту), зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11.

Окрім того, вирішуючи спір по суті, суд також виходить з того, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Такий висновок ґрунтується на наступному.

Так, щодо взаємовідносин позивача із ПЗВОГ «Пропаганда» () та ТОВ «РА «Пропаганда» () слід зазначити, що до складу витрат та податкового кредиту позивачем віднесено вартість послуг, які позивач отримував від вищевказаних контрагентів згідно договорів № 07/02/11 від 07.02.2011, № 0801/14 від 08.01.2014 та № 20/0314 від 20.03.2014, предметами яких є надання маркетингових та рекламних послуг вищевказаними суб'єктами на користь позивача.

Під маркетинговими послугами за умовами договорів розуміються послуги з реалізацією товарів виготовлених під Торговими марками Замовника («Принцеса Нурі», «Принцеса «Ява», «Принцеса «Канді», «Принцеса «Гіта», «Грінфілд», «Жокей», ТЕСС», «Жардін» та ін.), далі за текстом ТМ, направлені на вивчення попиту, дослідження ринку Товарів, виготовлених під ТМ Замовника, з метою організації попередніх умов для постачання, підтримання об'єму постачань на досягнутому рівні, поступового підвищення об'єму постачань і продажів, порівняно з попередніми періодами.

Під рекламними послугами за умовами договорів розуміються послуги з реклами Торгових марок Замовника («Принцеса Нурі», «Принцеса «Ява», «Принцеса «Канді», «Принцеса «Гіта», «Грінфілд», «Жокей), зокрема: розміщення рекламних матеріалів у рекламно-інформаційних друкованих матеріалах; поширення рекламно-інформаційних друкованих матеріалів у торговельних точках Виконавця; розсилка й поширення рекламно-інформаційних друкованих матеріалів потенційним споживачам товарів, виготовлених під ТМ Замовника; розміщення реклами ТМ Замовника в торговельному залі (на касах, пакетах, у чеках, іт.п.); здійснення аудіо-, відеореклами, реклами на зовнішніх носіях (лайтбоксах, бордах і т.п.); розміщення рекламної інформації про ТМ Замовника в засобах масової інформації, на радіо і телебаченні; розміщення рекламної інформації про ТМ Замовника на веб-сайті Виконавця.

Перелік маркетингових та рекламних послуг, що надаються Виконавцем за даними Договорами, обсяг послуг і терміни їхнього виконання, ціну й загальну вартість послуг Сторони погоджують у Додатках до Договорів, що є їх невід'ємною частиною (п.1.3 Договорів).

Факт виконання договірних зобов'язань підтверджується договорами, актами виконаних робіт (послуг), податковими накладними та відповідними розрахунковими документами, звітами по роботі консультантів, які складені контрагентами, а також доказами фото-фіксації виконання контрагентами своїх зобов'язань за укладеними договорами, копії яких залучено до матеріалів справи.

Аналізуючи складені між позивачем та контрагентами первинні документи щодо надання зазначених послуг, суд зазначає, що складені між ними первинні документи відповідають положенням законодавства, зокрема, в складених актах наданих послуг визначено зміст наданих послуг, а саме: послуги з реклами торгівельних марок замовника за відповідний місяць, що в цілому, всупереч доводам відповідача, дає зрозуміти зміст та суть господарської операції. При цьому суд зазначає, що більш детальне визначення змісту наданих послуг зазначено у самих договорах про надання таких послуг.

Що ж до покладених в основу оскаржуваних рішень доводів ДПІ про те, що позивач не мав права відносити до складу витрат підприємства вартість вказаних маркетингових та рекламних послуг, оскільки по суті вони були спрямовані на збільшення попиту не на торгову марку, а власне на продукцію, яка вже не належала позивачу та була реалізована ним ТОВ «Фозі-Фуд», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається ДПІ в Акті перевірки, позивач здійснює діяльність, пов'язану з оптовою торгівлею продуктами харчування, зокрема, чаями та кавою під торговими марками, власником яких є позивач. До матеріалів справи (том 6 справи) позивачем залучено свідоцтва про реєстрацію права на знаки для товарів і послуг, згідно яких позивач є власником торгових марок: «Нури», «Ява», «Канди», «Гита», «Greenfield», «TESS», «Жардин», «Жокей».

Наведені обставини зумовлюють природну необхідність у здійсненні позивачем, як власником торгових марок, заходів щодо рекламування таких торгових марок з метою організації попередніх умов для постачання, підтримання об'єму постачань на досягнутому рівні, поступового підвищення об'єму постачань і продажів, порівняно з попередніми періодами, товарів, які виготовлені та розповсюджуються під торговими марками позивача, популяризацію торгових марок. При цьому така необхідність не залежить від конкретної партії поставленого товару, оскільки рекламування торгових марок позитивно впливає на всю подальшу діяльність позивача та розмір його прибутків.

Тобто, реклама торгової марки є невід'ємною частиною реклами товару, який вироблений під такою торговою маркою, рекламування торгової марки є більш ширшим поняттям та охоплює рекламування більшого обсягу продукції, випущеної під такою торговою маркою, у зв'язку з чим перехід права власності на конкретну партію товару в порядку його реалізації не впливає на право власника торгової марки здійснювати рекламування своєї торгової марки та відносити витрати на таке рекламування до складу витрат підприємства.

У даному випадку, аналізуючи укладені позивачем договори, суд не вбачає підстав вважати, що послуги з рекламування торгових марок позивача, які отримав позивач, не були спрямовані на отримання доходу останнього, їх економічної недоцільності чи відсутності мети ділового характеру тощо. Натомість, діяльність позивача передбачає наявність сталого товарообороту у великому розмірі, що, у свою чергу, вказує на економічну доцільність укладення позивачем угод щодо надання маркетингових та рекламних послуг по просуванню своїх торгових марок для цілей збільшення ринків збуту товарів, які випущені під такими торговими марками.

Відтак, доводи ДПІ про відсутність зв'язку отриманих позивачем послуг із господарською діяльність останнього є безпідставними та спростовуються викладеними вище обставинами та висновками суду.

Що ж до викладених в акті перевірки обставин щодо здійсненого аналізу часу, витраченого на виконання спірних послуг, з чисельністю працюючих у контрагентів працівників, в ході якого ДПІ дійшло висновку про недостатності такої кількості осіб для виконання спірних операцій, суд зазначає, що ДПІ не надано суду податкової звітності контрагентів (у т.ч. звіту по формі 1 ДФ ПЗВОГ на яку посилається ДПІ) за весь період виконання спірних операцій, зокрема, по ПЗВОГ «Пропаганда» за період з 01.04.2012 по 31.03.2014, а по ТОВ «РА «Пропаганда» за період з травня по серпень 2014, з якої б вбачалась відсутність у контрагентів умов та ресурсів, у т.ч. трудових, необхідних для здійснення операцій.

Доданий ж відповідачем до матеріалів справи звіт про нарахування та сплату єдиного внеску ПЗВОГ «Пропаганда» (т.7 а.с.6-7) охоплює лише 12 місяць 2013 року, тобто не охоплює весь період операцій позивача із даним контрагентом (з 01.04.2012 по 31.03.2014), а відтак такий звіт не може свідчити про кількість трудових ресурсів, наявних у контрагента у період виконання операцій. Більш того, з даного звіту вбачається наявність у ПЗВОГ «Пропаганда» в грудні 2013 року задекларованої кількості штатних працівників у розмірі 6 осіб, що в свою чергу спростовує викладені в Акті перевірки доводи ДПІ про кількість працюючих на підприємстві у вказаному періоді 3-ох працівників та свідчить про недостовірність наведеної в Акті перевірки інформації. Також судом не береться до уваги й звіт про нарахування та сплату єдиного внеску ТОВ «РА «Пропаганда» за жовтень 2014 року (т.7 а.с.4-5), оскільки вказаний звіт складений поза періодом спірних операцій із позивачем та не може підтверджувати чи спростовувати певні обставини в межах спірних відносин.

Слід зазначити, що ДПІ в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено суду факту не реалізації контрагентами права на залучення до виконання робіт (послуг), що не заборонено договорами, інших осіб, які не є працівниками підприємства.

Таким чином, наведені розрахунки ДПІ не можуть вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження неможливості виконання контрагентами спірних операцій та відсутності у них трудових ресурсів, а відтак такі доводи ДПІ є необґрунтованими.

Стосовно посилання ДПІ на акт про неможливість звірки по ПЗВОГ «Пропаганда» від 22.04.2014 № 410 /26-54-22-02-10/32671466, слід зазначити, що неможливість звірки свідчить про відсутність у податкового органу відомостей, а отже і про неможливість формування податкової інформації. При неможливості звірки, відповідно, податковим органом не можуть формуватися висновки за аналогією висновків акту перевірки.

В силу вимог п. 73.5. ст. 73 ПК України та п. 3 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМ України від 27 грудня 2010 р. № 1232, зустрічна звірка може бути ініційована ДПІ, яка здійснює перевірку платника податку (позивача), шляхом надіслання до ДПІ за місцезнаходженням контрагентів платника податків відповідного доручення.

Як вбачається із змісту акту про неможливість проведення зустрічної звірки ПЗВОГ «Пропаганда», він не стосується взаємовідносин з позивачем щодо здійснення спірних господарських операцій, а процедура проведення звірки не була ініційована відповідачем по даній справі у зв'язку з проведенням перевірки позивача, як-то передбачено п. 3 Порядку. Наведене вказує на порушення порядку проведення зустрічної звірки та на те, що акт про неможливість звірки складений з порушенням встановлених законодавством правил, що зумовлює застосування до нього положень ч. 3 ст. 70 КАС України, відповідно до яких докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Більш того, вказаний акт про неможливість проведення зустрічної звірки не містить відомостей щодо інформування контрагента про такий захід, не містить відомостей щодо витребування у контрагента певної інформації, що додатково вказує на те, що цей акт не може бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність контрагента за місцезнаходженням у період виконання спірних операцій, відсутності у контрагента відповідних умов для здійснення спірних операцій в період проведення цих операцій, підставою для висновку про нездійснення спірних операцій та про порушення позивачем податкового законодавства.

Що стосується посилання ДПІ на Акт про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «РА «Пропаганда» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.09.2014 по 30.09.2014 року від 10.02.2015 №77/26-57-22-04/34295900, слід зазначити, що відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, суду не надано такого акту, а відтак ДПІ не доведено обґрунтованості своїх посилань на нього. Разом з тим, суд зазначає, що вказаний Акт стосується перевірки діяльності ТОВ «РА «Пропаганда» за вересень 2014 року, тобто не охоплює періоду проведення спірних операцій позивача із вказаним підприємством, які відбувалися з травня по серпень 2014 року, а відтак такий Акт не може підтверджувати чи спростовувати певні обставини в межах спірних відносин.

Відтак, сукупність вказаних матеріалів, в рамках яких позивачем замовлялися у ПЗВОГ «Пропаганда» та ТОВ «РА «Пропаганда» маркетингові та рекламні послуги, підтверджують фактичне виконання спірних операцій, а також їх взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача, та не дають підстав для висновку про нездійснення спірних операцій, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про правомірне відображення позивачем в податковому обліку господарських операцій із вказаними контрагентами.

Стосовно взаємовідносин позивача із ТОВ «Профі Смайл Україна» () слід зазначити, що взаємовідносини між вказаними особами здійснювались на підставі договору про надання послуг та виконання робіт №0101/14-2 від 02.01.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «Профі Смайл Україна» зобов'язувався в порядку та на умовах договору надати Замовнику (ТОВ «Орімі Трейд ЛТД») маркетингові послуги/виконати роботи, направлені на інформування споживачів про продукцію, з метою сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес стосовно продукції, а також з метою привернення додаткової уваги споживачів - відвідувачів торгових точок до продукції Замовника та до самого Замовника, стимулювання продаж, збільшення реалізації та збуту продукції Замовника. Договором передбачалося, що Виконавець має право залучити до виконання даного Договору третіх осіб на умовах субпідряду, при цьому він несе повну відповідальність перед Замовником за якість, порядок та строки надання послуг/виконання робіт по цьому Договору.

Відносно надання вказаних послуг до матеріалів справи залучено складені: акт здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-0000007; податкові накладні №2 від 13.02.2014 на суму 352269,43грн., у т.ч. ПДВ - 58711,57грн., та №3 від 17.02.2014 на суму 490434,30грн., у т.ч. ПДВ - 81739,05грн.; розрахункові документи; складені ТОВ «Профі Смайл Україна» звіти про надані рекламні послуги із деталізацією адрес магазинів, де здійснювалось надання таких послуг; докази фото-фіксації виконання контрагентом своїх зобов'язань за договором.

Наведені вище документи оформлені належним чином, містять відмітки та підписи уповноважених осіб, відображають суть спірних операцій, а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують участь контрагента у виконанні обумовлених робіт (послуг). Тобто, сукупність досліджених під час розгляду справи документів за відносинами позивача із ТОВ «Профі Смайл Україна» не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод за операціями із таким контрагентом.

З Акту перевірки вбачається, що ДПІ по суті не аналізувався характер спірних операцій позивача із ТОВ «Профі Смайл Україна» та не досліджувалися вказані первинні документи, не перевірявся рух активів за такими операціям. Доводи ж відповідача в Акті по суті зводяться до надходження від ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві довідки від 11.07.2014 № 662/26-58-22-03-17/37593393 «Про проведення зустрічної звірки ТОВ «Профі Смайл Україна» щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» () за лютий 2014р», згідно якої начебто встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з надання робіт, послуг підприємству-покупцю ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» за період лютий 2014 року. Однак, відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, суду не надано такої довідки (акту), а відтак ДПІ не доведено обґрунтованості своїх посилань на неї.

До того ж, вже під час розгляду справи у суді відповідачем надано до суду акт про результати проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Профі Смайл Україна» щодо документального підтвердження господарських відносин із ТОВ «Орімі Трейд ЛТД» за період березня 2014 року №4654/26-58-22-07-17/37593393 від 03.10.2014, який, на думку відповідача, підтверджує нереальність господарських відносин між позивачем та ТОВ «Профі Смайл Україна» та штучний характер формування позивачем податкового кредиту. Разом з тим, суд зазначає, що вказаний Акт стосується перевірки діяльності ТОВ «Профі Смайл Україна» за березень 2014 року, тобто не охоплює періоду проведення спірних операцій позивача із вказаним підприємством, які відбувалися у лютому 2014 року, а відтак такий Акт не може підтверджувати чи спростовувати певні обставини в межах спірних відносин, а тому судом до уваги не береться.

Інших доводів та обставин в підтвердження неправомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ «Профі Смайл Україна» Акт перевірки позивача не містить та ДПІ суду не наведено, а тому суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Профі Смайл Україна».

Що стосується взаємовідносин позивача із ТОВ «РА «Промоакадемія» (), слід зазначити, що взаємовідносини між вказаними особами здійснювались на підставі договору про надання послуг №01/0714 від 01.07.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «РА «Промоакадемія» зобов'язується надавати позивачу маркетингові та рекламні послуги, а позивач зобов'язувався прийняти та оплатити дані послуги в порядку, передбаченому Договором.

На виконання умов вказаного договору між сторонами у листопаді-грудні 2014 року складені акти здачі-прийняття робіт (послуг), ТОВ «РА «Промоакадемія» виписано на адресу позивача податкові накладні, складені звіти по роботі консультантів. Також до матеріалів справи залучено докази фото-фіксації виконання контрагентом своїх зобов'язань за договором. Наведені документи не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій та підстав для висновку про нездійснення таких спірних операцій ТОВ «РА «Промоакадемія».

При цьому, як стверджує позивач та не спростовано ДПІ, остання податкова накладна, суми ПДВ за якою були включені позивачем до складу податкового кредиту, була виписана ТОВ «РА «Промоакадемія» 15 грудня 2014 року.

Доводи ж відповідача щодо неправомірного включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «РА «Промоакадемія» та про порушення у зв'язку із цим п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України ґрунтуються виключно на тому, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «РА «Промоакадемія» скасовано 16.12.2014р., декларації з ПДВ за листопад 20014р. та грудень 2014р. ТОВ «РА «Промоакадемія» до податкового органу не подано, податкові накладні за листопад 2014р. та грудень 2014р. в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні.

При цьому в Акті перевірки не заперечується реальність операцій та наявність первинних документів.

В контексті наведеного суд зазначає, що норми ПК України, у т.ч. наведені в Акті перевірки, не містять положень, які б визначали можливість нівелювання сум податкового кредиту з ПДВ, сформованих на підставі податкових накладних за операціями, реальність якої не спростовується, у разі подальшого анулювання реєстрації контрагента-постачальника платником ПДВ.

В даному випадку, останньою датою оформлення ТОВ «РА «Промоакадемія» податкових накладних було 15 грудня 2014 року, а реєстрацію платника ПДВ вказаного підприємства анульовано з 16 грудня 2014 року, тобто станом на момент оформлення податкових накладних ТОВ «РА «Промоакадемія» було зареєстровано платником ПДВ, що не заперечується та визнається ДПІ, видача ним податкових накладних є правомірною, а доводи відповідача, відповідно, є безпідставними.

Суд також не вбачає допущення порушень п.201.10 ст.201 ПК України (щодо не реєстрації п/н в ЄРПН), про що стверджує ДПІ, оскільки всі податкові накладні, виписані ТОВ «РА «Промоакадемія» на адресу позивача у листопаді-грудні 2014 року, містили суми ПДВ, що не перевищували 10000грн., а тому згідно п.11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України такі податкові накладні не підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З приводу ж наведених у Акті перевірки доводів про неподання контрагентом декларації з ПДВ суд зазначає, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача, як-то: недекларування податкових зобов'язань, за загальним правилом та само по собі не є підставою для висновку про відсутність у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ за фактично проведеною операцією та підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, сформованого за операціями з цим контрагентом, а відтак такі доводи відповідача не можуть свідчити про порушення позивачем податкового законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність з боку відповідача наявності порушень позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «РА «Промоакадемія», які б могли призводити до невизнання задекларованих позивачем сум податкових вигод.

Загалом, в контексті спірних відносин слід зазначити, що акт перевірки не містить як аналізу дотримання податкової дисципліни позивачем та його контрагентами, так і доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.

Крім того слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку постачальників позивача, як-то неподання звітності, недекларування податкових зобов'язань, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагентів позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»). Не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України. Також не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваних рішень.

Наведені ж ДПІ в Акті перевірки аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, беручи до уваги положення п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування спірних рішень.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду), на користь позивача підлягає присудженню з Державного бюджету всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Орімі Трейд ЛТД» - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 27.05.2015р. № та від 10.09.2015р. №9.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Орімі Трейд ЛТД» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 81 432,54грн. (вісімдесят одну тисячу чотириста тридцять дві гривні 54 коп.), сплаченого платіжними дорученнями від 27.08.2015р. №4816 на суму 487,20грн. та від 16.09.2015р. №5026 на суму 80 945,34грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко