Справа № 826/20324/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.

представників позивача Захарової О.О., Старицької Ю.Ю.

представника відповідача Гаврюшенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича, у якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:

визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію;

зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України утриматися від вчинення дій щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію;

визнати протиправними дії Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича, що виразилися у прийнятті рішення щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, з перевищенням службових повноважень, та яке викладено у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, у якій апелянт, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених у скарзі підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.08.2015 №3433-06/27226-07, який адресовано органам із сертифікації (за списком), зокрема повідомлено, що з 20.09.2015 у Реєстрі державної системи сертифікації буде припинено реєстрацію сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на харчову продукції. При цьому, сертифікати відповідності та свідоцтва про визнання відповідності на харчову продукцію, які видані у державній системі сертифікації до вищезазначеної дати, залишаються чинними до завершення терміну їх дії.

Звертаючись до суду, позивач ставить питання про визнання протиправними дій Міністерства щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, з 20.09.2015, на харчову продукцію та зобов'язання відповідача утриматися від дій щодо припинення реєстрації сертифікатів.

Відмовляючи у задоволенні вимог Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності", суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувані позивачем дії відповідачів є правомірними, тобто, такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а також на виконання норм законодавства.

Перевіривши обґрунтованість висновків суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

20.09.2015 набрав чинності Закон України від 22.07.2014 №1602-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо харчових продуктів».

Згідно із цим Законом було внесено зміни в тому числі до Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 № 46-93 "Про стандартизацію і сертифікацію", зокрема ст. 1 доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення Декрету не поширюються на продукцію, що є харчовим продуктом" (п. 9 Закону №1602-VII).

Відповідач у своєму листі від 17.08.2015 №3433-06/27226-07, який адресовано органам із сертифікації (за списком), повідомив про те, що враховуючи наведені зміни у законодавстві у Реєстрі державної системи сертифікації буде припинено реєстрацію сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на харчову продукції із 20.09.2015.

Державну систему сертифікації визначено ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» від 10.05.1993 № 46-93.

Так, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України відповідно до ст. 14 названого Декрету, Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та з метою дерегуляції господарської діяльності, прийнято наказ від 6 травня 2015 року №451 "Про внесення змін до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, та визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації", який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за №546/26991.

Згідно з пп. 8 п. 1 Наказу №451, до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01 лютого 2005 року №28, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 травня 2005 року за №466/10746 (із змінами), внесено зміни: п.п. 12.1 - 12.5 розділу 12 "Харчова продукція та продовольча сировина" виключено.

Даний наказ, на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду і вирішення спору, є чинним, водночас положення ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов'язують органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, на виконання вимог ст. 14 Декрету № 46-93 та Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 № 634, прийнято Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про забезпечення ведення Реєстру державної системи сертифікації» від 17 жовтня 2012 року N 1146.

Відповідно до п. 1 цього Наказу на Департамент технічного регулювання покладено обов'язок із внесення відомостей до Реєстру державної системи сертифікації (державний реєстр сертифікатів відповідності) протягом трьох діб з моменту надходження документів.

Вирішуючи питання про наявність у позивача порушеного відповідачем права, судова колегія виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 6 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У контексті наведених законодавчих приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не абстрактна імовірність його порушення.

Іншими словами, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

В силу положень ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Звернення позивача до суду обумовлено його незгодою із повідомленням відповідачем у листі від 17.08.2015 №3433-06/27226-07 про те, що у Реєстрі державної системи сертифікації буде припинено реєстрацію сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на харчову продукції із 20.09.2015.

На думку позивача, таке припинення реєстрації не відповідає вимогам Декрету № 46-93, ДСТУ 3410-96, ДСТУ 3413-96.

З цього приводу, апеляційний суд зауважує, що дії відповідача щодо доведення даної інформації органам із сертифікації не свідчить про конкретні факти порушення прав позивача або його членів. Таке повідомлення має інформаційний характер, його адресовано органам із сертифікації (за списком), і саме по собі воно не породжує для позивача правових наслідків, позаяк не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України і не позбавляє права на звернення до відповідного органу для здійснення такої реєстрації.

Належним способом захисту прав позивача, за таких обставин, є оскарження рішення, дій або бездіяльності владного суб'єкта у конкретному (конкретних) випадках нездійснення (відмови у здійсненні) реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на харчову продукції, якщо позивач вважає, що цим порушуються його права або права його членів.

Таким чином, при вирішенні спору встановлено відсутність підстав стверджувати, що відповідач, оскаржуваними у межах спору діями, порушив права позивача, що виключає можливість задоволення вимог останнього у цій частині

Стосовно вимог позивача до Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича про визнання протиправними його дій, що виразилися у прийнятті рішення щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20.09.2015 року на харчову продукцію, з перевищенням службових повноважень, та яке викладено у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п. 21 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", пп. 14 п. 11 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, Міністр як керівник міністерства: визначає обов'язки першого заступника міністра, заступників міністра та заступника міністра - керівника апарату, розподіл повноважень міністра між першим заступником міністра та заступниками міністра, які вони здійснюють у разі його відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2015 року №104-р Нефьодова М.Є. призначено заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20 лютого 2015 року №164-к, Нефьодов М.Є. вважається таким, що приступив до роботи 23 лютого 2015 року.

Згідно з п. 4 Розподілу обов'язків між Міністром економічного розвитку і торгівлі України, першим заступником, заступниками Міністра, заступником міністра - Торговим представником України та заступником Міністра - керівником апарату, затвердженого наказом відповідача-1 від 23 липня 2015 року №856, заступник Міністра спрямовує, координує та контролює роботу підпорядкованих йому: департаменту технічного регулювання.

При цьому, головною метою діяльності департаменту технічного регулювання є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері технічного регулювання (стандартизації, метрології, сертифікації, оцінки (підтвердження) відповідності, акредитації органів з оцінки відповідності, управління якістю) та міжгалузевої координації у цій сфері.

Суд установив, що у зв'язку зі змінами законодавства щодо сертифікації харчової продукції та на виконання завдань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, департаментом технічного регулювання підготовлено та підписано заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодовим М.Є. (згідно з Розподілом обов'язків) лист від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07.

За таких обставин, у межах спірних правовідносин судом не встановлено перевищення повноважень заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі України. Підписаний ним лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України і не має для позивача юридичної значимості, позаяк його адресовано органам сертифікації, при цьому має виключно інформаційний характер.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, позивачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 13 травня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.