Справа № 807/194/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Ужгород№ 807/194/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С. І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників:

позивача: адвокат Різак Н.М.

відповідача 1: Дору Н.І. (довіреність від 20.01.2016 року за № 01/11/337)

відповідача 2: Дору Н.І. (довіреність від 06.04.2016 року за № 01/11/2454)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Закарпатській області, виконувача обов`язків начальника управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області Гудак Романа Васильовича, про визнання протиправними дій, скасування наказів та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 18 травня 2016 року.

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Закарпатській області (далі Управління ДСНС України у Закарпатській області, відповідач - 1), виконувача обов`язків начальника управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області Гудак Романа Васильовича (далі в. о. начальника Управління Гудак Р. В., відповідач - 2), яким просить визнати протиправними дії посадових осіб управління ДСНС України в Закарпатській області щодо виведення ОСОБА_1 в розпорядження, призначення на нижчу посаду та звільнення його з служби цивільного захисту та виключення зі списків особового складу; скасувати наказ управління ДСНС України в Закарпатській області від 10 липня 2015 року № 155 "Про зарахування у розпорядження начальника Управління" як незаконний та протиправний; скасувати наказ управління ДСНС України в Закарпатській області від 16 листопада 2015 року № 273 "Про тимчасове виконання обов`язків, призначення, звільнення та виплату матеріальної допомоги" як незаконний та протиправний; скасувати наказ управління ДСНС України в Закарпатській області від 28 грудня 2015 року № 323 "Про призначення та встановлення стажу служби" як незаконний та протиправний; поновити підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 на службі в управлінні ДСНС України в Закарпатській області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.07.2015 р. позивача згідно наказу № 155 було звільнено з посади начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України в Закарпатській області та зараховано у розпорядження начальника Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області. Згідно вказаного наказу, зарахування позивача в розпорядження відповідача-2 відбулося до п. 79,80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Проте, даний наказ не місить посилань на абз. 79 Положення, що стали підставою звільнення позивача із займаної посади, а містить лише загальне посилання на п. 79 та 80 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. 16.11.2015 р. позивачеві було запропоновано написати рапорт на згоду зайняти єдину вільну посаду начальника сектору матеріально-технічного забезпечення Центру забезпечення діяльності Управління ДСНС в Закарпатській області. Ця посада не була рівнозначна тій, з якої позивача виведено в розпорядження, однак позивачем такий рапорт був написаний, оскільки в нього були відсутні відомості про наявність інших вакантних посад. Наказом № 273 від 16.11.2015 р. позивача було призначено на посаду начальника сектору матеріально-технічного забезпечення центру забезпечення діяльності Управління ДСНС України в Закарпатській області. Крім того, наказом № 323 від 28.12.2015 р. відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, позивача звільнено з посади начальника сектору матеріально-технічного забезпечення центру забезпечення діяльності Управління ДСНС України у Закарпатській області, у запас Збройних сил з постановкою на військовий облік за пунктом 176 підпунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів). Відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею не менше двох індивідуальних бесід. Всупереч цьому, з позивачем вказані бесіди провів начальник відділу персоналу, а не безпосередній та прямий керівник. Відтак, вищевказані накази видані не у спосіб визначений законом, є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на службі в Управлінні ДСНС України в Закарпатській області.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у адміністративному позові, просить позов задовольнити в повному обсязі, визнати протиправними дії посадових осіб Управління ДСНС України в Закарпатській області щодо виведення позивача в розпорядження, призначення на нижчу посаду та звільнення його з служби цивільного захисту та виключення зі списків особового складу, скасувати накази Управління ДСНС України в Закарпатській області № 155 від 10.07.2015 р.; № 273 від 16.11.2015 р.; № 323 від 28.12.2015 р. та поновити позивача на службі в Управлінні ДСНС України в Закарпатській області.

Відповідачі надали суду письмові заперечення проти адміністративного позову (лист Управління ДСНС України у закарпатській області № 01/11/2433 від 05.04.2016 р., а.с. 45-52), згідно яких позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що наказ Управління ДСНС України у Закарпатській області від 10.07.2015 р. про звільнення позивача та зарахування його у розпорядження начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області видано на підставі наказу ДСНС України від 04.07.2014 р. № 360 та наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області від 16.07.2014 р. № 237 у зв`язку із здійсненням організаційно - штатних заходів. Відсутність в наказі № 155 від 10.07.2015 р. цитування конкретного абзацу п. 79 Положення не є підставою для його скасування, оскільки в констатуючій частині наказу наводиться посилання лише на відповідний правовий акт органу вищого рівня. Відповідно до рапорту позивача від 12.11.2015 р. наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області від 16.11.2015 р. № 273 позивача призначено на посаду начальника сектору матеріально-технічного забезпечення Центру забезпечення діяльності Управління ДСНС України у Закарпатській області з 16.11.2015 р. Про задоволення рапорту та призначення на відповідну посаду позивача було доведено в день підписання наказу. У зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів позивачем 17.12.2015 р. було подано рапорт про звільнення його зі служби цивільного захисту за п. 176 пп.4 Положення у зв`язку із скороченням штатів з 31.12.2015 р. Позивач відмовився від запропонованих йому посад та підтвердив свій остаточний намір звільнитися з органів та підрозділів цивільного захисту. Видача вищезазначених наказів відбувалася із дотриманням вимог діючого законодавства.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у справах про звільнення цей строк починає перебіг з вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачем трудову книжку отримано 10.03.2016 р., а витяг з наказу про звільнення 16.02.2016 р.

Відтак, позивачем не пропущено строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судом та підтверджено матеріалами справи, підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області, відповідно до контракту № 892/08 від 30.05.2008 р. (а.с. 16).

Відповідно до наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області від 10.07.2015 р. № 155 "Про зарахування у розпорядження начальника Управління" позивача звільнено із займаної посади начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області відповідно до наказу ДСНС України від 04.07.2014 р. № 360 "Про здійснення організаційно-штатних заходів в апаратах головних управлінь (управлінь) ДСНС України в областях та м. Києві", наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області від 16.07.2014 р. № 237 "Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Управління ДСНС України у Закарпатській області" та пунктів 79, 80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (а.с. 20).

Так, відповідно до наказу ДСНС України "Про здійснення організаційно-штатних заходів в апаратах головних управлінь (управлінь) ДСНС України в областях та м. Києві" від 04.07.2014 р. № 360 (а.с.55) та наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області "Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Управління ДСНС України у Закарпатській області" від 16.07.2014 р. № 237 (а.с. 57-58), на підставі яких звільнено позивача із посади, у межах здійснення організаційно-штатних заходів в Управлінні ДСНС України у Закарпатській області вилучено "відділ запобігання надзвичайним ситуаціям" та включено "відділ державного нагляду та контролю". Із вказаним наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області позивач був ознайомлений 20.10.2014 р., про що свідчить його підпис на додатку до наказу (а.с. 58).

Відповідно до п. 79 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ № 593 від 11.07.2013 р. (далі - Положення) особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі, в т. ч. ліквідації (розформування, реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених осіб рядового і начальницького складу, - до двох місяців.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про організацію та здійснення організаційно-штатної роботи в МНС України, затвердженої наказом № 380 від 20.06.2006 р. до основних організаційно-штатних заходів відноситься: утворення; реорганізація; ліквідація; передислокація; переведення на інші штати (штатні розписи); внесення змін до штатів (штатних розписів); підпорядкування; перейменування.

Внесення змін до штату (штатного розпису) згідно вказаної Інструкції, спрямоване, залежно від покладених завдань, на внесення відповідних змін до організаційної структури, чисельності, техніки, які передбачені в існуючому штаті (штатному розписі).

Розділом 7 Інструкції передбачено внесення змін до штатів і табелів до них, так зокрема відповідно до пп. 7.3 п. 7 внесення змін до штатів і табелів до них здійснюється лише на підставі наказів МНС України та переліків змін, введених в дію цими наказами.

Відтак, здійснені організаційно-штатні заходи відповідають вимогам законодавства. В наказі Управління ДСНС України у Закарпатській області № 155 від 10.07.2015 р. чітко зазначено підставу для його видання наказ ДСНС України № 360 від 04.07.2014 р.

Щодо посилання позивача на те що оскаржуваний наказ № 155 від 10.07.2015 р. не містить посилань на абзаци п. 79 Положення, що стали підставою звільнення позивача із займаної посади, а містить лише загальне посилання на п. 79 та 80 Положення, суд зазначає, що відсутність в наказі Управління ДСНС України у Закарпатській області зазначення конкретного підпункту або частини визначених у пункті 79 та 80 Положення не є підставою для скасування цього наказу.

Як вбачається із пункту 97 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1242, у тексті наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу), у випадках призначення на посаду або звільнення з посади керівних працівників органом вищого рівня або за іншою процедурою, в констатуючій частині наводиться посилання лише на відповідний правовий акт органу вищого рівня, а не цитується норма його нормативного припису.

Щодо посилань позивача на те, що строк його перебування у розпорядженні закінчився 05.10.2015 р. та посада з якої він був виведений в розпорядження на той час була вакантною, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 79 Положення особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених осіб рядового і начальницького складу - до двох місяців.

Відповідно до п. 82 Положення строк перебування особи рядового і начальницького складу у розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не зараховується час: перебування її на стаціонарному лікуванні (обстеженні, медичному огляді) або проходження нею лікарсько-експертної комісії; перебування її у відпустці (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а у разі, коли дитина потребує домашнього догляду, - відпустки тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а у разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - не більш як до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку).

Судом встановлено, що за час перебування у розпорядженні позивач знаходився у відпустці з 13.07.2015 р. по 21.08.2015 р., що підтверджується наказом Управління ДСНС у Закарпатській області від 13.07.2015 р. № 104 (а.с. 72), на лікуванні із 22.08.2015 р. по 03.09.2015 р. (наказ від 20.08.2015 р. № 130 та наказ від 03.09.2015 р. № 138) (а.с. 74,76), у відпустці з 04.09.2015 по 18.09.2015 р. (наказ від 03.09.2015 р. № 138), у додатковій оплачуваній відпустці для участі у заліково-екзаменаційній сесії з 28.09.2015 по 02.10.2015 р. (наказ від 25.09.2015 р. № 151) (а.с. 80).

Відтак, хоча позивач і перебував у розпорядженні в період з 10.07.2015 р. по 15.11.2015 р. включно, однак, фактичний строк такого перебування становить 56 днів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що жодних порушень при прийнятті наказу № 155 від 10.07.2015 р. "Про зарахування у розпорядження начальника Управління" відповідачем-1 не допущено.

Відповідач-1 діяв в межах наданих йому повноважень та компетенції, з дотриманням визначеної процедури і норм чинного законодавства України.

Щодо правомірності та обґрунтованості наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області № 273 від 16.11.2015 р. судом встановлено наступне.

Відповідно до рапорту позивача від 12.11.2015 р. (а.с. 85) наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області від 16.11.2015 р. № 273 "Про тимчасове виконання обов`язків, призначення, звільнення та виплату матеріальної допомоги" позивача призначено на посаду начальника сектору матеріально-технічного забезпечення діяльності Управління ДСНС України у Закарпатській області (а.с. 85).

Про задоволення рапорту від 12.11.2015 р. та призначення на відповідну посаду позивачу було відомо, що підтверджується рапортом позивача від 26.11.2015 р. про надання додаткової оплачуваної відпусти, який написаний ним як начальником сектору матеріально-технічного забезпечення Центру забезпечення діяльності управління ДСНС у Закарпатській області (а.с. 91). Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що про його призначення на дану посаду йому стало відомо лише в грудні 2015 року.

При прийнятті вказаного наказу відповідач-1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач самостійно написав рапорт, відповідно до якого погодився на посаду начальника сектору матеріально-технічного забезпечення діяльності Управління ДСНС України та йому було відомо про призначення на таку посаду. Таким чином відсутні підстави для визнання наказу протиправним та його скасування.

Судом також встановлено, що наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області від 28.12.2015 року № 28.12.2015 р. позивача звільнено зі служби у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік, у відповідності до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу за пунктом 176 підпунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів).

Вирішуючи питання щодо правомірності вказаного наказу суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.10.2015 р. № 529 "Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах Управління ДСНС України у Закарпатській області" (а.с. 83) та наказу Управління ДСНС України у Закарпатській області від 18.11.2015 р. № 290 "Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах Управління ДСНС України у Закарпатській області" (а.с. 87) проведено організаційно-штатні заходи та введено в дію штат Управління ДСНС України у Закарпатській області та Центру забезпечення діяльності Управління ДСНС України у Закарпатській області. В результаті проведення вказаних організаційно-штатних заходів штатну чисельність апарату Управління скорочено до 134 одиниць, а Центр забезпечення діяльності Управління ДСНС України у Закарпатській області скорочено до 66 одиниць.

З наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області від 18.11.2015 р. № 290 позивач був ознайомлений 20.11.2015 р., про що свідчить його підпис на вказаному наказі. Цього самого дня року позивач ознайомлений із попередженням про можливе наступне вивільнення (а.с. 25)

17.12.2015 року позивачем було подано рапорт про звільнення його зі служби цивільного захисту за п. 176 пп. 4 (у зв`язку із скороченням штатів) відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу з 31.12.2015 р. (а.с. 95).

Рапортом від 17.12.2015 року позивач відмовився від запропонованих йому посад (а.с. 96).

Пунктом 175 Положення передбачено, що перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею не менше двох індивідуальних бесід. У ході першої бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, можливість укладення контракту про перебування у резерві служби цивільного захисту, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби. У разі потреби зазначеній особі видається направлення на обстеження до лікарсько-експертної комісії. Під час другої бесіди безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання, поставлені особою рядового і начальницького складу у першій бесіді, уточнює підстави звільнення з урахуванням висновку лікарсько-експертної комісії, прохання особи, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Згідно до Аркуша бесіди від 17.12.2015 року начальником відділу персоналу Управління ДСНС України у Закарпатській області з позивачем проведено бесіду з підстав його звільнення у зв`язку із скороченням штатів (а.с. 23). На вказаній бесіді позивачу повідомлено, що при звільненні зі служби у зв`язку у з організаційно-штатними змінами він звільняється без права отримання пенсі. Крім того, позивачем підтверджена відмова від запропонованих посад.

Відповідно до Аркуша бесіди від 25.12.2015 р. на бесіді позивач підтримав свій намір звільнитися зі служби цивільного захисту за п. 176 пп. 4 у зв`язку із скороченням штатів. (а..с 24).

Відтак, суд вважає, що відповідачем-1 дотримані вимоги щодо проведення з позивачем індивідуальних бесід. Позивачу були роз`яснені підстави та наслідки його звільнення, та було з`ясовано його відношення до звільнення.

Таким чином, наказом від 28.12.2015 року № 323 рапорт позивача задоволено та звільнено його зі служби відповідно до п. 176 пп. 4 Положення у зв`язку із скороченням штатів з 31.12.2015 р. з виключенням із списків особового складу (а.с. 98).

Щодо посилань позивача на те, що при його звільненні не було дотримано норм Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Питання проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу регулюється Кодексом цивільного захисту України, Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту України та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.

Таким чином, правовідносини, які виникають при проходженні служби цивільного захисту, сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування, регулюється виключно спеціальним законодавством, а громадяни України, які прийняті та проходять таку службу, відносяться до кола спеціальних суб`єктів права.

Оскільки позивач проходив саме службу в органах цивільного захисту та він відноситься до спеціальної категорії суб`єктів права, а його правовий та соціальний статус регулюється спеціальним законодавством.

Таким чином, до правовідносин, що виникли між позивачем та державою в особі Управління ДСНС України у Закарпатській області не може бути застосовано норми трудового законодавства, зокрема норми Кодексу законів про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України , в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами доведено правомірність свої дій та оскаржуваних наказів та відсутність підстав для їх скасування, оскільки при їх винесенні відповідач-1діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно та своєчасно. У зв`язку з цим похідна позовна вимога про поновлення позивача на службі задоволенню також не підлягає.

Згідно ч. 2 ст.94 КАС України та в зв`язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати по справі на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Закарпатській області, виконувача обов`язків начальника управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області Гудак Романа Васильовича, про визнання протиправними дій, скасування наказів та поновлення на роботі відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті