Справа № 820/12016/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. Справа № 820/12016/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016р. по справі № 820/12016/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, податкової вимоги, рішення про накладення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату недоїмки (боргу) від 13.11.2015 року на загальну суму 24 375, 99 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення від 02.12.2015 р. № про застосування штрафних санкцій на суму 1 756,03 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 02.12.2015 р. № на загальну суму 13 171,50 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016р. по справі № 820/12016/15 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі. Надав суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, відповідно до яких вказував, що витрати, понесені позивачем у перевіряємому періоді пов'язані із здійсненням нею нотаріальної діяльності, а кількість використаних коштів на придбання канцелярських товарів обґрунтовується тим, що позивач у 2014 році займалась підготовкою та здачею до архіву матеріалів, а також великою кількістю вчинення нотаріальних дій.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є само зайнятою особою, зареєстрована Головним управлінням юстиції у Харківській області, отримала свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю 24.05.2011 року № 8526, реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 496 від 02.09.2011 року.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

Результати перевірки оформлені актом від 13.11.2015 № 1409/1701/НОМЕР_1, яким встановлено, що позивач в період з 01.01.2012 по 31.12.2014 оподаткування одержаних доходів здійснювала відповідно до вимог ст. 178 Податкового кодексу України. Фактично у перевіряємому періоді ОСОБА_1 надавала послуги з нотаріальної діяльності.

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено, що перевіркою правильності визначення ОСОБА_1 витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2012-2014 роки, з даними документально підтверджених витрат, та витрат які пов'язані з нотаріальною діяльністю, встановлено їх завищення у загальному розмірі 70 248,0 грн., в тому числі 2012 рік в сумі 5 003,00 грн., 2013 - 5 950,0 грн., 2014 - 59 295,0 грн. ОСОБА_1 до складу витрат неправомірно включено витрати на придбання канцелярських товарів які не підтверджені в ході перевірки первинними документами. Таким чином, за результатами перевірки встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у загальному розмірі 70 248,0 грн., що є також, базою нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), встановлено заниження єдиного внеску в сумі 24 375,99 грн. За порушення норм законодавства по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону № 2464.

На підставі вище зазначеного акту перевірки відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2015 р. № Ф-46, та податкове повідомлення рішення від 02.12.2015 р. № , рішення від 02.12.2015 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на загальна сума 39303, 52 грн.

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом рішень, слугувало відображене в акті судження контролюючого органу про завищення витрат у зв'язку з тим, що надані товарні чеки складені на порушення п.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у яких відсутні реквізити (інформація) про зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції, не вказано посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; відсутній інші дані (П.І.Б.), що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На вказані доводи відповідач посилався як у акті перевірки, так і в запереченнях на адміністративний позов, поданих до суду першої інстанції, а також і у доводах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки, згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків (як обов'язкова ознака господарської операції) кореспондується з нормами ПК України.

В силу ст. 32 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Ставки податку визначені у п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України).

В силу п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Згідно із абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, доходи від якої оподатковуються за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

В свою чергу, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З приводу встановлених перевіркою обставин щодо заниження валового доходу позивача у зв'язку з не підтвердженням витрат суми коштів, витрачених на придбання канцелярських товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Листом Міністерства юстиції України від 02.02.2006 року № 31-35/20 передбачено, що при оподаткуванні доходів приватних нотаріусів за звітний податковий період необхідно враховувати документально підтверджені обов'язкові витрати, пов'язані з організацією їх роботи, зокрема, користування приміщенням (оренда плата, платежі за надання комунальних послуг та інші обов'язкові платежі), яке є робочим місцем приватного нотаріуса (ст. 25 Закону України «Про нотаріат»).

В силу Узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженої наказом ДПС України 24.12.2012 року № 1185, до витрат приватного нотаріуса можуть бути віднесені, зокрема: - оренда робочого місця нотаріуса, у тому числі його поточний ремонт, обладнання пандусу для під'їзду інвалідів; - страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса; - технічне забезпечення діяльності робочого місця нотаріуса та його обслуговування: а) охоронна та пожежна сигналізація; б) металеві двері або металеві ролети; в) металеві грати, захисні ролети та броньована ударостійка плівка на вікнах; г) металеві шафи; д) вогнестійкий сейф; е) інформаційна вивіска; є) обслуговування технічного обладнання (комп'ютери, у тому числі їх програмне забезпечення, принтери, сканер, ксерокс, факс, телефон тощо); ж) підключення та користування мережею Інтернет без обмеження кількості провайдерів, включаючи мобільний Інтернет; з) телекомунікаційні послуги; и) меблі; - програмне забезпечення, користування електронною базою законодавства; - встановлення, обслуговування та користування державними та єдиними реєстрами; - виготовлення печатки, штампів з текстами посвідчувальних написів; - витрати на придбання спеціальних бланків нотаріальних документів та ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, книг, журналів реєстрації (обліку), передбачених номенклатурою; - витрати на придбання канцелярського приладдя (картонажі, архівні папки, твердий картон, канцелярський папір, технічні засоби для прошивання документів тощо); - витрати на забезпечення збереження документів нотаріального діловодства; - проходження підвищення кваліфікації, участь у короткотермінових семінарах, міжнародних семінарах, симпозіумах, науково-практичних конференціях; удосконалення професійної майстерності; навчання в школі молодого нотаріуса; придбання та передплата юридичної літератури (книг, журналів, дисків, програм тощо); - оплата праці та обов'язкові нарахування на фонд оплати праці помічників, секретарів, стажистів (найманих працівників); - сплата внесків до Пенсійного фонду України, у тому числі на користь найманих працівників, та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; - відкриття рахунків у банках та їх розрахунково-касове обслуговування (депозитні рахунки); - витрати на поштові та кур'єрські послуги, необхідні для ведення нотаріальної діяльності.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач за усним договором із ФОП ОСОБА_2., придбавала у останньої канцелярські товари, які використовувала при здійсненні нотаріальної діяльності.

Вказані операції оформлені товарними чеками.

Суд аналізуючи зміст товарних чеків за 2012-2014 роки наданих позивачем як до перевірки, так і до матеріалів справи, приходить до висновку, що вони містять дані про зміст та обсяг господарської операції.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючий орган безпідставно посилається на складання товарних чеків із порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки товарний чек є документом певної (але не строго фіксованою) форми, виписується продавцем на підтвердження факту передачі товару покупцеві.

Отже, оскільки надані позивачем товарні чеки містять інформацію, достатню для ідентифікації продавця, кількісних та вартісних показників, проданого товару, вони є належним і допустимим доказом придбання позивачем канцелярських товарів, які необхідні для здійснення нотаріальної діяльності.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання

За таких підстав постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016р. по справі № 820/12016/15 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, податкової вимоги, рішення про накладення штрафних санкцій - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про сплату недоїмки (боргу) від 13.11.2015 року на загальну суму 24 375, 99 грн.;

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 02.12.2015 р. № про застосування штрафних санкцій на суму 1 756,03 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 02.12.2015 р. № на загальну суму 13 171,50 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 04 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 17.05.2016 р.