Справа № 607/10280/15-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"11" травня 2016 р. м. Київ К/800/48666/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ПП «Дружба сервіс житло 1», ДП «Дружба сервіс житло 2», ПМП «Вал», Господарське ТОВ «Мрія» про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 265 від 25.03.2015 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що пунктом 12 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1603 від 28.09.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги» передбачена необхідність проводити коригування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011. Дане коригування буде здійснюватись шляхом прийняття окремого рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Згідно витягу з протоколу засідання тарифної комісії у місті Тернополі від 16.03.2015, тарифна комісія вирішила подати на розгляд виконавчого комітету Тернопільської міської ради рішення «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

25.03.2015 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято спірне рішення № 265 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким вирішено:

затвердити коригуючий коефіцієнт 1,6 до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги;

підприємствам, які надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, застосувати даний коефіцієнт до існуючих тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.09.2011 № 1603 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги» (зі змінами);

внести зміни в рішення виконавчого комітету міської ради від 28.09.2011 № 1603 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги», а саме додаток 15 викласти в новій редакції.

Вказане рішення опубліковане у друкованому виданні «Тернопіль вечірній» від 25.03.2015 № 7 (1780).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне рішення прийнято відповідачем в межах своїх повноважень та з урахуванням таких норм закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту а) статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги;

За змістом пункту 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (далі - Закон № 1875-IV) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

У статті 14 Закону № 1875-IV визначено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з частиною 10 статті 31 № 1875-IV, у редакції на час спірних правовідносин, у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 затверджено Порядок забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, який визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) (далі - Порядок).

Пунктами 36-38 Порядку, у редакції на час спірних правовідносин, передбачено, що метою коригування тарифів, що розраховуються згідно з цим Порядком, є забезпечення відшкодування у повному обсязі економічно обґрунтованих планованих витрат, що враховуються під час визначення повної собівартості послуг, планованого прибутку та податку на додану вартість.

Механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов'язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

37. Коригування тарифів на послуги здійснюється за формулою

Т = Т х К ,

ск дк зв

де Тск - скоригований тариф; Тдк - тариф, що діє на момент коригування; Кзв - коефіцієнт зміни витрат, пов'язаних з наданням послуг.

38. Коефіцієнт зміни витрат, пов'язаних з наданням послуг, визначається за формулою

К = 1 + П х (В - В ) : В +

зв зп зн зд зд

+ П х (Т - Т ) : Т + П х (Ц - Ц ) : Ц +

ел ен ед ед пал пн пд пд

+ Сума [П х (Ц - Ц ) : Ц ],

м мн мд мд

де Пзп - питома вага витрат із заробітної плати і відрахування із заробітної плати внесків до Пенсійного фонду України та інших фондів соціального страхування у структурі діючого тарифу на послуги; Взн - витрати із заробітної плати і відрахування із заробітної плати внесків до Пенсійного фонду України та інших фондів соціального страхування з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Взд - витрати із заробітної плати та відрахування із заробітної плати внесків до Пенсійного фонду України та інших фондів соціального страхування на дату встановлення діючого тарифу на послуги; Пел - питома вага витрат з електроенергії у структурі діючого тарифу на послуги; Тен - тариф на електроенергію з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу; Тед - тариф на електроенергію на дату встановлення діючого тарифу; Ппал - питома вага витрат із закупівлі пально-мастильних матеріалів у структурі діючого тарифу; Цпн - ціна пально-мастильних матеріалів з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Цпд - ціна пально-мастильних матеріалів на дату встановлення діючого тарифу на послуги; Пм - питома вага витрат на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання у структурі діючого тарифу на послуги; Цпн - ціна на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Цпд - ціна на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання на дату встановлення діючого тарифу на послуги.

Суд також вважав, що позивач не довів, що оскаржуваним актом порушено його права та інтереси, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України визнає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки в них не обґрунтовано які саме обставини у справі були підставою для висновку суду про те, що спірне рішення не порушує прав та інтересів позивача. У судовому рішенні лише зазначено, що суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав.

Згідно статей 19, 140 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, місцеве самоврядування здійснюється територіальної громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 265 від 25.03.2015 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»

Вказане рішення має ознаки нормативно-правового акту, оскільки воно регулює правовідносини між мешканцями житлових будинків та комунальними підприємствами, які надають послуги з обслуговування житлових будинків та прибудинкових територій; рішенням встановлені тарифи, які сплачуються за надані послуги, рішення застосовується неодноразово, а на протязі часу доки не буде змінено відповідні тарифи.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання.

За змістом пункту 12 частини 2 статті 3 цього Закону, у редакції на час прийняття спірного рішення, його дія не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» органи місцевого самоврядування зобов'язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти рішень, які можуть вплинути на конкуренцію.

Питання щодо погодження з територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проекту оскаржуваного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради судом не досліджувалось і висновки з цього приводу у судовому рішенні відсутні.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що Постановою від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі -Постанова № 529).

Згідно із п. 2 зазначеної Постанови, що є обов'язковою для виконання усіма органами, підприємствами та установами тарифи (нормативні витрати, пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно типовим переліком. Виконавець доводить розрахунок тарифів до відома власників житлових будинків (гуртожитків), власників квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) ті інших споживачів послуг шляхом проведення щодо кожного будинку громадських слухань.

За результатами громадських слухань перелік послуг за кожним будинком може бути зменшено виконавцем в порівняно с типовим переліком за умови одержання у строк до 30 днів з дати проведення громадських слухань оформленого письмово в установленому законодавством порядку рішення власників житлових будинків (гуртожитків), власників квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників не житлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) про забезпечення надання послуг, запропонований виконавцем перелік яких зменшено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку; органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Тобто, відповідні тарифи узгоджуються в передбаченому законодавством порядку лише після проведення громадських слухань щодо кожного будинку окремо.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Питання щодо дотримання вказаної процедури прийняття спірного рішення судом також не досліджувалось. Не досліджувалось також і питання щодо економічного обґрунтування складу накладних витрат та їх співвідношення до коригуючого коефіцієнту до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Оскільки суд касаційної інстанції не можу усунути вказані недоліки, судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді