Справа № 2а-4584/11/1070
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року о/об 13год. 48 хв. 2а-4584/11/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Тятькові І.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача-1 ОСОБА_3

представник відповідача-2 не прибув

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Іванківського районного відділу внутрішніх справ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходилась справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області, Іванківського районного відділу (з обслуговування Іваніківського та Поліського районів) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу Голвоного управління МВС України від 16.08.2011 №967 о/с в частині звільнення сержанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік), на підставі ст. 63 «є» (за порушення службової дисципліни) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлення ОСОБА_1 на посаді міліціонера ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Іванківського районного відділу (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) з 18 серпня 2011 року; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що службове розслідування було проведено з порушенням положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Так, позивачу не запропонували надати пояснення з приводу обставин проведення розслідування, в матеріалах справи відсутні взагалі докази проведення такого розслідування. Також позивач зазначає, що саме по собі скоєння адміністративного правопорушення не може бути безумовною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому під час проведення службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення повинно бути враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо, чого у випадку позивача зроблено не було.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-1 зазначив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив норми Закону України «Про міліцію», положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №81, ГУ МВС України в Київській області №184, МВС України №90, Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України. Під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а відтак порушив вимоги дотримання транспортної дисципліни за що його і було звільнено.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року у справі № 2а-4584/11/1070 (головуючий суддя Щавінський В.Р.) у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року по справі № 2а-4584/11/1070 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року у справі № 2а-4584/11/1070 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року скасовано, та направлено адміністративну справу № 2а-4584/11/1070 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позво у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області проти позову заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у позові.

Представник відповідача Іванківського районного відділу (з обслуговування Іванківського та Польських районів) Головного управління МВС України в Київській області в судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності повноваженого представника.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 10 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ України та наказом Головного управління МВС України в Київській області №967 о/с від 16.08.2011 «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено за ст.63 «є» (за порушення службової дисципліни) сержанта міліції ОСОБА_1, міліціонера ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Іванківського районного відділу (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) з 18 серпня 2011 року. Підстава: наказ Головного управління від 07.07.2011 №628.

Згідно зі ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Із матеріалів справи вбачається, що звільненню позивача зі служби передувало службове розслідування, за результатами якого встановлено, що 01.07.2011 о 21:00 год. позивач заступив на службу для охорони громадського порядку в смт. Іванків, Київської області.

02.07.2011 о 03:00 год. здавши табельну вогнепальну зброю до кімнати зберігання зброї поїхав додому в с. Шпилі, Іванківського району, Київської області та переодягнувшись, відразу повернувся до смт. Іванків Київської області розпивати спиртні напої.

02.07.2011 близько 11:30 год. працівником з організації дорожнього руху з обслуговування Іванківського та Поліського районів капітаном міліції ОСОБА_5 на службовій автостоянці Іванківського районного відділу виявлено факт керування власним транспортним засобом ВАЗ - 21061 номерний знак 544 - 64 КХ міліціонером ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Іванківського РВ сержантом міліції ОСОБА_1 Після чого інспектором ДПС ВДАІ Іванківського району прапорщиком міліції ОСОБА_6 за вказівкою начальника ВДАІ з обслуговування Іванківського району майора міліції ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння проводився в смт. Іванків, вул. Київська №25 Київській області, в приміщенні Іванківського РВ ГУ УМВС України в Київській області за допомогою приладу DRAGER ALKOTEST № 6820 який показав 2.36 (проміле). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі сержант міліції ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Надати пояснення по суті порушення ОСОБА_1 також відмовився.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 02.08.2011 у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП №3-1678/2011позивач був визнаний винним у вчиненні даного правопорушення та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3000,00 грн. Вказана постанова Іванківського районного суду Київської області була скасована Апеляційним судом Київської області, оскільки була постановлена у відсутності позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до постанови Апеляційного суду Київської області ОСОБА_1 02.07.2011 об 11.20 год в смт.Іванків по вул.Київській, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21061 д.н.з. 544-64КХ, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Вказаною постановою апеляційного суду, яка набрала законної сили, позивач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3000,00 грн.

Згідно ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини вчинення позивачем адміністративного проступку підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Стосовно процедури проведення службового розслідування необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України №552 від 06 грудня 1991 року «Про заходи по зміцненню законності в діяльності органів внутрішніх справ» затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі Інструкція №552), яка була чинною на момент виникнення спірних відносин.

Відповідно до п.7 Інструкції №552 підставами для проведення службового розслідування є: заяви, скарги та листи громадян; повідомлення державних органів, громадських організацій, телебачення, радіо та інших засобів масової інформації; повідомлення органів дізнання, попереднього слідства, прокурора, суду; повідомлення працівників органів внутрішніх справ про допущені або виявлені порушення. Пунктом 10 зазначеної Інструкції №552 встановлено, що при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всесторонньому дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб і інші обставини); наявність вини працівника органів внутрішніх справ в скоєнні порушення, мета та мотиви порушення; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як пом'якшуючі, так і обтяжуючі його відповідальність; характеристика особи, що скоїла порушення (відношення до служби, поведінка до порушення); причини та умови, що сприяли скоєнню порушення; характер та розмір нанесених порушенням збитків.

Відповідно до пункту 14 Інструкції №552 посадова особа при проведенні службового розслідування зобовязана, зокрема, прийняти всі законні заходи по встановленню обставин, вказаних у ст. 10 цієї Інструкції; дотримуватись передбачених законом прав та інтересів заявника, особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування, та інших осіб, які беруть у ньому участь; розяснювати заявникам і особам, у відношенні яких проводиться службове розслідування, їх права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати у ході розслідування та по його закінченню заяви та клопотання; у випадках встановлення службовим розслідуванням ознак складу злочину в діях особи, у відношенні якої воно проводиться, або в діях інших осіб негайно доповісти про це начальнику і прийняти міри у відповідності з законом; ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Пунктом 17 зазначеної Інструкції №552 передбачено, що у висновку по результатах службового розслідування має бути вказано: привід для призначення службового розслідування, посада, звання і прізвище працівника, що проводив службове розслідування; посада, звання, прізвище, імя та по батькові, рік народження, освіта, час служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді особи, у відношенні якої проведено службове розслідування; суть встановленого порушення та його наслідки, чим підтверджується чи виключається вина працівника, обставини, що помякшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню.

Згідно пункту 18 Інструкції №552 висновок по результатах службового розслідування підписується особою чи особами, що безпосередньо його проводили. До затвердження висновку керівником органу внутрішніх справ з ним ознайомлюються: керівник, підлеглі якого проводили службове розслідування, та керівник служби, працівник якої допустив порушення. При ознайомленні вказані керівники висловлюють згоду з запропонованими висновками або не погоджуються з ними, про що роблять відповідну відмітку та викладають свою окрему думку з конкретними пропозиціями в додатку до висновку.

З матеріалів справи вбачається, що за дорученням начальника Іванківського РВ полковника міліції ОСОБА_10 в період з 02.07.2011 по 05.07.2011 проведено службове розслідування за фактами викладеними інспектором ОРД ВДАІ з обслуговування Іванківського та Поліського районів при УДА ГУМВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_5 щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння міліціонером ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Іванківського районного відділу сержантом міліції ОСОБА_1 За результатами розслідування складено Висновок від 07.07.2011, який підписаний заступником начальника Іванківського РВ кадрового забезпечення (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_11, начальником Іванківського РВ (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУМВС України в Київській області полковником міліції ОСОБА_10, погоджений заступником начальника ГУМВС України в Київській області полковником міліції ОСОБА_12 та затверджений начальником ГУМВС України в Київській області генерал-лейтенантом ОСОБА_13

Зі змісту висновку вбачається, що останній містить привід для призначення службового розслідування, посаду, звання і прізвище працівника, що проводив службове розслідування; посаду, звання, прізвище, імя та по батькові, рік народження, освіта, час служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді позивача, суть встановленого порушення та його наслідки, тобто відповідає всім вимогам, передбаченим п.17 Інструкції №552.

Під час проведення службового розслідування було складено Акт огляду місця скоєння наїзду автомобілем ВАЗ-2106 на перешкоду, відібрано пояснення у позивача, пояснення у ОСОБА_5, розяснено позивачу його права, про що міститься його підпис в акті (а.с.225). Також під час проведення службового розслідування досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ1 №389022, результати огляду на стан спяніння за допомогою приладу DRAGER ALKOTEST № 6820, який показав 2.36 (проміле); відібрані пояснення начальника ІТ Іванківського РВ (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_14, якому також були розяснені права, про що свідчить підпис останнього на Акті (а.с.229), рапорт ОСОБА_15, рапорт ОСОБА_16, рапорт ОСОБА_5

Стосовно твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не було запрошено на засідання під час прийняття рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення, а також не було ознайомлено з висновком службового розслідування суд зазначає, що положення Інструкції №552 не містять обовязку проведення засідання для прийняття рішення стосовно накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до п.18 Інструкції №552 керівник органу внутрішніх справ при затверджені висновку по результатах службового розслідування вивчає пропозиції осіб, що проводили службове розслідування, а також викладені в окремих думках, і приймає одну із запропонованих пропозицій або своє, відмінне від інших, рішення. Відповідно до п.15.3 Інструкції №552 особа, у відношенні що якої проводиться службове розслідування має право знайомитися по закінченню службового розслідування з затвердженим висновком, а з дозволу керівника, що призначив службове розслідування, з матеріалами перевірки в частині, яка його стосується, якщо це не суперечить вимогам про збереження державної та службової таємниці. Цьому праву кореспондується обовязок відповідача, відповідно до п.14.8 Інструкції №552, з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці. В судовому засідання на запитання суду позивач повідомив, що із усною або письмовою заявами про ознайомлення із висновком службового розслідування він не звертався, а відтак йому і не було відмовлено в ознайомлені з висновком службового розслідування. Матеріали справи не містять доказів зворотного, з огляду на що суд приходить до висновку, що такі посилання позивача в обґрунтування позовних вимог є безпідставними.

Стосовно співмірності обраного заходу дисциплінарного стягнення до позивача із вчиненням проступку суд зазначає, що відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Поряд з цим пунктом 3.7 Наказу №90 від 26.03.2010 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення» наказано стосовно працівників, які у встановленому законом порядку притягнуті до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, за результатами службових розслідувань вирішувати питання по їх звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 3.17 Наказу МВС України №81 від 16.03.2007 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу» також наказано до працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, незалежно від наслідків, приймати безальтернативне рішення звільнення з органів внутрішніх справ, а керівників, які приховують такі факти, понижувати в посаді.

Стосовно службової характеристики позивача наданої командиром 22 роти лейтенантом ОСОБА_17, характеристики позивача наданої ТОВ «Украгроенерго», подяк та грамот, слід зазначити, що останні надані у 2015 році, позаяк позивача з органів внутрішніх справ було звільнено у 2011 році, а відтак наведені докази не можуть свідчити на користь правомірності або протиправності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу.

Стосовно строків прийняття оскаржуваного рішення в судовому засіданні встановлено, що Наказом Головного управління МВС України в Київській області №628 від 07.07.2011 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта міліції ОСОБА_1М.» за порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання службової дисципліни, яке виявилось в ігнорування вимог п.3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 №81, наказу МВС України від 26.03.2010 №90 та п.3.8 наказу ГУ МВС у Київській області №184 щодо дотримання транспортної дисципліни, що призвело до керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, міліціонера ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Іванківського районного відділу сержанта міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ України за ст. 63 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом МВС України в Київській області №967 о/с від 16.08.2011 «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік).

За правилами ст.18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у період з 06.07.2011 по 158.07.2011 та з 18.07.2011 по 09.08.2011 перебував на лікарняному (а.с. 208-209, 215), а відтак оскаржуваний наказ прийнято в межах строку, визначеного ст. 18 Дисциплінарного статуту. Поряд з цим наказ №628 від 07.07.2011 ГУ МВС України в Київській області позивачем оскаржений не був.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (надалі - Положення), введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це втримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_14 працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз наведених норм у їх сукупності обставинами справи дають підстави для висновку про те, що наказ ГУ МВС України в Київській області №967 о/с від 16.08.2011 «По особовому складу» прийнято відповідачем у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті оскаржуваного наказу.

Враховуючи те, що позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, вони задоволенню також не підлягають.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова

Суддя Горобцова Я.В.