Справа № 754/4193/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/4193/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Петріщева І.В. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та спростування інформації, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації та просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відшкодувати моральну шкоду в розмірі 89888,07 грн., а також протягом одного місяця подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 23 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії, що підтверджується копією посвідчення.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2013 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3: визнано неправомірними дії УПСЗН Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та зобов'язано в порядку позачергового забезпечення щорічного безоплатного забезпечення санаторно-курортними путівками у 2013 році, видати ОСОБА_3 санаторно-курортну путівку.

04 Лютого 2015 року ОСОБА_3 подав до Управління скаргу щодо спростування неправдивої інформації про виконання вищеозначеного судового рішення та повідомлення про це для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, звільнення заступника начальника Управління та повідомлення правоохоронних органів про злочин за ст. 366 КК України.

За результатом розгляду вказаної скарги Управління повідомило позивача, що 09.10.2014 та 26.02.2015 Управління зверталось до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за роз'ясненням: яким чином виконати рішення суду, враховуючи затверджений поставною Кабінету міністрів України від 27 березня 2013 року №261 «Порядок організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та поданої позивачем заяви про взяття на облік для забезпечення санаторно-курортною путівкою у 2013 році.

При цьому, зазначило, що 07 серпня 2014 року позивачу було видано санаторно-курортну путівку №002187 серії О до санаторно-готельного комплексу «Дніпро-Бескид» в порядку черги в 2014 році.

Вказану інформацію Управління надало також державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки УПСЗН Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в порядку позачергового щорічного безоплатного забезпечення санаторно-курортними путівками у 2013 році видало ОСОБА_3 санаторно-курортну путівку, що є достатньою сатисфакцією за вказані позивачем моральні страждання, - додаткове відшкодування моральної шкоди не потребне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009, зокрема, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

Отже, звернувшись до суду з такою вимогою позивач повинен був зазначити: в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, зазначивши докази, якими це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру: за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій нематеріальній формі позивач визначає заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, як вбачається зі змісту адміністративного позову та апеляційної скарги, завдання позивачу моральної шкоди у розмірі 89888,07 грн. не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами, у тому числі й обставини щодо тяжкі змін у житті позивача, погіршення стану його здоров'я та самопочуття, тощо.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 89888,07 грн.

Також, враховуючи, що відповідна путівка на безоплатне санаторно-курортне лікування за 2013 рік позивачу була видана, відсутні й підстави до визнання протиправними дій УПСЗН Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Києва від 23 березня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17 травня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С