Справа № 813/196/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року справа № 813/196/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної Служби України у Львівській області, В.о. начальника Головного управління Державної міграційної Служби України у Львівській області п. Бабунича В.М. про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення неправомірними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної Служби України у Львівській області, В.о. начальника Головного управління Державної міграційної Служби України у Львівській області п. Бабунича В.М. про:

- визнання протиправним та скасування наказу №396-к/тм від 23 грудня 2015 р. Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про притягнення головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнання протиправним та скасування наказу №600-к/тр від 25 грудня 2015 р. Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про притягнення головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області;

- стягнення з Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач незаконно звільнив позивача із служби в Державній міграційній службі у Львівській області у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на позивача обовязків та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України. Вважає що відповідачем не дотримана обовязкова умова звільнення зі служби, не наведено чітких та конкретних обставин звільнення зі служби, жодного службового розслідування відповідачем не було проведено та не надано позивачу жодного обґрунтування щодо причин звільнення .

Представник відповідача подав заперечення на позов від 01.03.2016 р., яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 звільнено з Держаної міграційної служби у Львівській області правомірно та у відповідності до закону. Зазначив, що позивачу двічі було оголошено догану за перевищення своїх повноважень стосовно надання некваліфікованого розяснення та незнання чинного законодавства з питань оформлення та видачі паспорта гр. України та за неналежне виконання службових обовязків та порушення трудової дисципліни. Також, окрім цього, ОСОБА_1 впродовж 2 місяців не робила записів в журналі обліку робочого часу про прихід на роботу та виходу з роботи. Вищевказані порушення службової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, мають систематичний характер. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач, ОСОБА_1, працювала на посаді головного спеціаліста по звязках з громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області з січня 2012 р.

27.03.2015 р. ГУ ДМС у Львівській області видало наказ №63-к/тм, яким позивачу було оголошено догану за перевищення своїх повноважень стосовно надання некваліфікованого розяснення та незнання чинного законодавства з питань оформлення та видачі паспорта гр.. України для виїзду за кордон які містять безконтактний електронний носій для осіб із певними вадами, порушення п.1.3, 2.1,2.8, 2.9 посадової інструкції. Зазначений наказ позивачем не оскаржувався.

23.12.2015 р. ГУ ДМС у Львівській області видало наказ №396-к/тм, яким позивачу було оголошено догану за неналежне виконання службових обовязків та порушення трудової дисципліни. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стало те, що 01.12.2015 р. позивач була відсутня на своєму робочому місці з 9: 00 год. по 11:20 год. та неведення журналу обліку робочого часу про прихід на роботу та виходу на роботу впродовж 2 місяців.

Відповідно до наказу № 600-к/т від 25.12.2015 р. ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста по звязках з громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області 25.12.2015 р. за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї обовязків та порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для вказаного наказу стали доповідні записки ОСОБА_4, документи про проведення наради, пояснення ОСОБА_1 від 23.12.2015 р. та від 24.12.2015 р., доручення керівника ГУ ДМС у Львівській області.

25.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою на ім'я в.о. начальника ГУ ДМС у Львівській області щодо проведення службового розслідування відповідно до п. 1 постанови КМУ від 13.06.2000 р. №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». Вказана заява відповідачем розглянута не була.

Не погоджуючись із наказами №396-к/тм від 27.03.2015 р. та № 600-к/т від 25.12.2015р., позивач оскаржила їх у судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відносини, повязані з прийняттям та звільненням з роботи державних службовців врегульовані законодавством про працю та Законом України «Про державну службу».

Відповідно до п. 3 ст.40. Кзпп України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про державну службу» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Для окремих категорій державних службовців законом можуть бути визначені особливості визнання дисциплінарного проступку підставою для припинення державної служби.

Відповідно до ст. 11 державні службовці, окрім іншого, мають право вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри.

Конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Щодо накладення стягнення у вигляді догани наказом №396-к/тм від 27.03.2015 р.

Як вбачається з оскаржуваного наказу позивачу було оголошено догану за неналежне виконання службових обовязків та порушення трудової дисципліни. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стало те, що 01.12.2015 р. позивач була відсутня на своєму робочому місці з 9:00 год. по 11:20 год. та неведення журналу обліку робочого часу про прихід на роботу та вихід з роботи впродовж 2 місяців.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, затверджених протоколом зборів трудового колективу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 25 липня 2013 року (надалі - «Правила»), визначено, що розпорядок роботи працівників апарату ГУ ДМСУ встановлюється з понеділка по пятницю з 09.00 год. до 18.00 год., з перервою на обід з 13.00 год. до 13.45 год. (п. 5.3. Правил).

п. 5.1. Правил визначає, що робочий час - це встановлений законодавством відрізок часу, протягом якого працівник, відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, Регламенту або графіка роботи повинен виконувати свої посадові обовязки.

п. 5.7. Правил, передбачає, що перебування у робочий час працівників структурних підрозділів за межами приміщень ГУ ДМС з метою вирішення службових питань погоджується з керівниками відповідних підрозділів, відсутність державного службовця на робочому місці більше 3 годин підряд протягом робочого дня без поважної причини є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, передбаченої Законом України «Про державну службу».

п. 2, 2.3. наказу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області «Про підвищення рівня трудової дисципліни» від 13.11.2014 року № 181, визначено, що керівники структурних підрозділів зобовязані фіксувати час приходу на роботу та виходу з роботи підлеглих працівників.

Відповідно до п. 1.3. Посадової інструкції головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, затвердженої т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_5 18 листопада 2014 року (надалі - «Посадова інструкція»), головний спеціаліст по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області підпорядковується начальнику Головного управління згідно з розподілом обовязків.

Головний спеціаліст у процесі виконання своїх посадових обовязків взаємодіє з працівниками структурних та територіальних підрозділів Головного управління, органів місцевого самоврядування та ін.

Робоче місце головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області ні Посадовою інструкцією, ні Правилами, ні іншим нормативно-правовим актом не визначено.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, структурні підрозділи ГУ ДМС України у Львівській області розташовані за наступними адресами: апарат - м.Львів, вул. Руданського, 3; управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами тимчасово окупованої території України, управління в справах іноземців та осіб без громадянства - м. Львів, вул. Словацького, 1; сектор по роботі з біженцями та соціальної інтеграції; сектор юридичного забезпечення; сектор інформаційних технологій - м.Львів, вул. Б.Лепкого, 16; відділ централізованого оформлення паспортних документів №3 - м.Львів, вул. Залізнична, 16; відділ адресно - довідкової роботи - м.Львів, вул. Окуневського, 1; сектор з централізованого оформлення документів №2 - м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 212.

Робоче місце позивача - ОСОБА_1 знаходилось за адресою м.Львів, вул. Лепкого,16.

Суд зазначає, що згідно посадової інструкції та покладених на позивача посадових обовязків робота потребує постійних звязків з ЗМІ, громадськістю. При цьому той факт, що відповідні структурні підрозділи ГУ ДМС України у Львівській області розміщені за різними адресами не може обмежувати позивача у виконанні покладених на нього функцій та завдань.

Позивач в судовому засіданні не заперечила своєї відсутності 01.12.2015 р. на робочому місці за адресою м.Львів, вул.Б Лепкого, 16 з 09 год.00хв. до 11год.00хв., проте її відсутність зумовлена виконанням нею своїх службових обов'язків за місцезнаходженням інших структурних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області, розташованих за різними адресами.

В своїх поясненнях від 23.12.2015 року ОСОБА_1 вказувала, що оскільки безпосередньо підпорядковується керівнику ГУ ДМСУ у Львівській області (а фактично і усім його заступникам), вона змушена значну частину часу проводити в приміщенні центрального офісу ГУ ДМСУ у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Руданського, 3, де безпосередньо виконує свої посадові обовязки, зокрема там вона перебувала і в період з 09.00 год. до 11.00 год. 01 грудня 2015 року, що могло б бути засвідчено записами на камерах відеоспостереження.

В матеріалах справи наявні доповідні записки працівників ГУ ДМСУ у Львівській області, однак такі стосуються лише інформації отримання чи не отримання ОСОБА_1 поштової кореспонденції та документів діловодства (періодичність їх отримання), проте підтверджують неодноразове перебування протягом робочого тижня позивача, зокрема в приміщенні центрального офісу ГУ ДМСУ у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Руданського, 3

В.о. начальника ГУ ДМСУ у Львівській області п. В.М. Бабуничем особисто не перевірялось, в тому числі не надавалось відповідних вказівок іншим працівникам перевірити достовірність пояснень ОСОБА_1 з приводу її присутності в приміщені по вул. Руданського, 3 в період з 09.00 до 11.20 год. 01 грудня 2015 року.

Окрім того, по даному факту в судовому засіданні були допитані у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що ОСОБА_1 перебувала в період з 09.00 до 11.20 год. 01 грудня 2015 року. в приміщенні центрального офісу ГУ ДМСУ у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Руданського, 3.

З акту про відсутність на робочому місці від 01.12.2015 року вбачається, що цього дня ОСОБА_1 була відсутня в приміщеннях ГУ ДМСУ у Львівській області, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16 в період з 09.00 год. до 11.20 год., тобто в продовж двох годин та двадцяти хвилин.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є його відсутність без поважних причин на робочому місці впродовж трьох годин, а не меншого проміжку часу.

Окрім того, щодо неведення обліку робочого часу слід зазначити, що ні Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, ні наказом № 181 від 13.11.2014 року не передбачено обовязок працівника особисто ставити підпис в журналах обліку робочого часу.

ОСОБА_1 не є керівником структурного підрозділу ГУ ДМСУ у Львівській області, а отже не повинна вести жодних журналів обліку робочого часу, оскільки такий обовязок покладається саме на керівника структурного підрозділу, а не на працівника.

Таким чином висновок відповідача про те, що позивач не перебувала без поважних причин на робочому місці не відповідає дійсності, а неведення обліку її робочого часу не може кваліфікуватись як порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку.

З огляду на викладене наказ ГУ ДМС у Львівській області №369 від 23.12.2016 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1В." , згідно якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо наказу Головного управління державної міграційної служби у Львівській області № 600-к/тр від 25 грудня 2015 року, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, слід зазначити таке.

Керівником ГУ ДМСУ у Львівській області прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

В оскаржуваному наказі №600-к/тр від 25.12.2015 р. підставою звільнення вказано доповідні записки ОСОБА_4, документи проведення наради, пояснення ОСОБА_1, доручення керівника.

Судом встановлено, що 18 грудня 2015 року відбулась підсумкова нарада керівників територіальних та структурних підрозділів ГУ ДМСУ у Львівській області, де одним із доповідачів був п. Кадикало А.Я. В своєму виступі ОСОБА_4 повідомляв про недостовірні відомості з приводу неналежного висвітлення у ЗМІ операції про видворення за межі території України членів «секти догналів», на думку ОСОБА_4 у всьому була винна ОСОБА_1

На даній нараді ОСОБА_1 висловила свою точку зору з приводу вказаних подій та проблем, які виникали в ході висвітлення видворення членів «секти догналів». Такою поведінкою, на думку відповідача, позивач зірвала проведення наради.

Окрім того, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 поширювалася недостовірна (в тому числі службова) інформація, або надавалися коментарі у ЗМІ та соціальних мережах, які дискредитують діяльність ГУ ДМС України у Львівській області. Також, позивач брала участь у протестних заходах громадськості щодо керівництва Головного управління ДМС України у Львівській області.

З приводу подій на нараді, що відбулась 18.12.2015р. судом був допитаний в якості свідка ОСОБА_7, який також був присутній на цій нараді.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив висловлювання ОСОБА_1 своєї точки зору з приводу вказаних подій та проблем, які виникали вході висвітлення видворення членів "секти догналів", однак такі висловлювання не були підставою зриву проведення наради, тому така відбулася у звичайному режимі.

Також, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні, позивачка 24.12.2016 р. спілкувалася з представниками громадськості під час проведення ними протестних заходів в силу покладених на неї посадових обов`язків, оскільки перебувала на посаді головного спеціаліста по звязках із громадськістю та ЗМІ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного доказу того, що ОСОБА_1 підбурювала громадськість та брала участь у протестних акціях саме на стороні громадськості, або здійснила недостовірне висвітлення інформації щодо діяльності ГУ ДМС України у Львівській області у ЗМІ та соціальних мережах.

Таким чином, факти протиправності поведінки ОСОБА_1 , висвітлені в наказі №600-к/тр від 25.12.2015 р. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", визначено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

П. 3 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Незважаючи на наявність дисциплінарного стягнення, накладеного наказом ГУ ДМС у Львівській області від 27.03.2015 р. №63-к/тм, судом не встановлено вчинення повторно дисциплінарних проступків, що висвітлені в оскаржуваних наказах.

Таким чином, відповідачем не доведено систематичності невиконання службових обовязків покладених на позивача, а відтак наказ №600-к/тр від 25.12.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, 25.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою на імя в.о. начальника ГУ ДМС у Львівській області щодо проведення службового розслідування відповідно до п. 1 постанови КМУ від 13.06.2000 р. №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Слід зазначити, що відповідно до постанови КМУ від 13.06.2000 р. №950 «Про затвердження порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема, на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

Проте, як вбачається з матеріалів справи жодного службового розслідування Головним управлінням ДМС у Львівській області не проводилось, чим порушено право на захист позивача щодо незаконного звільнення.

Таким чином, у зв`язку з безпідставністю наказу №396-к/тм та не підтвердженням дисциплінарних проступків описаних в наказі №600-к/тр від 25.12.2015 р., не знайшло своє підтвердження систематичне порушення позивачем вимог законодавства, що могло б бути підставою для звільнення відповідно п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України.

У зв`язку з безпідставним звільненням, позивач підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста по зв'язках із громадськістю та засобами масової інформації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, а на її користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995р. №100 (надалі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. З п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Позивачем до матеріалів справи долучено довідку про середню заробітну плату (дохід) №3794 від 01.03.2016 р. з якої встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення становила 203, 37 грн.

Отже, враховуючи те, що за період з 26.12.2016 р. по 11.05.2016 р. було 92 робочих дні, а середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 203, 37 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18 710, 04 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області № 396-к/тм від 23.12.2015р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1В."

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області № 600-к/тр від 25.12.2015р. "Про звільнення ОСОБА_1В."

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста по зв'язках із громадськістю та засобами масової інформації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області.

5. Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18 710,04 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

6. Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста по зв'язках із громадськістю та засобами масової інформації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3762,41 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 18.05.2016 р.

Суддя Братичак У.В.