Справа № 816/602/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/602/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - Фищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМК+" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2016 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМК+" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 11575,63 грн та пені у розмірі 81,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем в 2015 році не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів установлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" на 1 робоче місце, в зв'язку з чим він повинен був до 16 квітня 2016 року самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 11576,00 грн. Оскільки зазначену суму відповідачем не сплачено, то на підставі частини другої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" на суму заборгованості було нараховано пеню в розмірі 81,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. 17.05.2016 року надіслав до суду заперечення, в яких посилався на те, що ТОВ "ОМК+" самостійно здійснювало заходи для працевлаштування інваліда в рахунок нормативу робочих місць. Так, в кінці 2015 року, відповідно до поданої заяви громадянина, що має статус інваліда 2-ї групи згідно довідки МСЕК, було працевлаштовано інваліда за основним місцем роботи, та зараховано до штату на підставі наказу ТОВ "ОМК+" № 29-к від 22.12.2015 року, який працює на підприємстві і на даний час. ТОВ "ОМК+" визнає, що помилково при подачі звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (форма 10-ПІ) при зазначенні кількості інвалідів у рядку з кодом 02 "з них: середньооблікова кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб)" - було зазначено 0 замість 1 особи, яка фактично займала одне робоче місце на підприємстві у 2015 році, так як цього вимагає пункт 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", в якому зазначено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виправивши помилки у звіті, ТОВ "ОМК+" направлено до Фонду уточнюючий звіт за 2015 рік. Наголошувало, що нормативи щодо працевлаштування інвалідів товариством були виконані, а тому просило суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною третьою статті 18 України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875 (далі - Закон № 875) передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до копії поданого відповідачем до Полтавського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік форми № 10-ПІ від 22 лютого 2016 року (а.с.6), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві в цей період становила 8 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 0 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа.

Згідно статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Судом встановлено, що норматив для працевлаштування інвалідів для ТОВ "ОМК+" складає 1 особу, однак фактично на підприємстві робоче місце, що призначалося для забезпечення працевлаштування інваліда зайнято не було. Позивач розцінив даний факт як невиконання нормативу та нарахував відповідачу адміністративно-господарські санкції в сумі 11575,63 грн, а через їх несвоєчасну сплату нарахував 81,00 грн пені за період прострочення з 16 квітня 2016 року по 25 квітня 2016 року включно.

Частиною третьою статті 19 Закону № 875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, у тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 18-1 Закону № 875 інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу норм Закону № 875 вбачається, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця, натомість вимагає від нього вжиття заходів для працевлаштування інвалідів, визначених у статті 18 Закону.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання" (чинний) формою звітності роботодавців про наявність вакантних місць, в тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, є форма № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

У пункті 3 розділу II цього звіту вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України "Про зайнятість населення"), і за необхідності в пункті 4 зазначаються категорії таких громадян, зокрема "інваліди".

З листа Оржицького районного центру зайнятості вих. № 168 від 08.04.2016 року, судом встановлено, що протягом 2015 року звіти за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", призначені для працевлаштування інвалідів ПТОВ "ОМК+" до служби зайнятості не подавались (а.с. 19).

Представником відповідача у своїх письмових запереченнях зазначено, що ТОВ "ОМК+" самостійно здійснювало заходи для працевлаштування інваліда в рахунок нормативу робочих місць. Так, в кінці 2015 року, відповідно до поданої заяви громадянина, що має статус інваліда 2-ї групи згідно довідки МСЕК, було працевлаштовано інваліда за основним місцем роботи, та зараховано до штату на підставі наказу ТОВ "ОМК+" № 29-к від 22.12.2015 року, який працює на підприємстві і на даний час. ТОВ "ОМК+" визнає, що помилково при подачі звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (форма 10-ПІ) при зазначенні кількості інвалідів у рядку з кодом 02 "з них: середньооблікова кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб)" - було зазначено 0 замість 1 особи, яка фактично займала одне робоче місце на підприємстві у 2015 році, так як цього вимагає пункт 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", в якому зазначено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виправивши помилки у звіті, ТОВ "ОМК+" направлено до Фонду уточнюючий звіт за 2015 рік.

Суд не бере до уваги вищевказані доводи відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з наданого до суду представником відповідача Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ за 2015 року поданий ТОВ "ОМК+" 22.02.2016 року. У подальшому, виявши помилки у заповненні Звіту ТОВ "ОМК+" подало уточнюючий звіт форми № 10-ПІ від 13.05.2016 року.

Так, вимогами пункту 2.1. Інструкції щодо заповнення форми звітності N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42 передбачено, що звіт складається роботодавцями щороку і до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду).

Тому, звітом згідно якого Полтавським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано адміністративно-господарські санкції та пеню є саме Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ ТОВ "ОМК+" від 22.02.2016 року.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що ситуація на виробництві не один місяць була нестабільною та не давала гарантій для забезпечення роботою повного штату працівників, кількість штатних працівників протягом року коливалась від 6 до 8 осіб.

Так, згідно положень пункту 3.1. Інструкції щодо заповнення форми звітності N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42 у рядку 01 відображається середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 N 286 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 30.11.2005 за N 1442/11722 (із змінами).

Відповідно до пункту 3.2. Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 N 286 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 30.11.2005 за N 1442/11722 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з'явились або не з'явились на роботу.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій, при цьому враховує, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Таким чином, відповідач не вживав необхідних заходів для працевлаштування інвалідів, а саме, не надавав державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, не інформував інші органи про наявність вільних робочих місць для інвалідів щомісячно протягом 2015 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за несплату цих санкцій відповідно до статті 20 Закону № 875.

У відповідача в 2015 році працювало 8 осіб, фонд оплати праці у вказаному році складав 185210,00 грн, середньорічна заробітна плата штатного працівника складає: 185210,00:8 = 23151,25 грн.

За 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами, відповідач до 16 квітня 2015 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі (23515,25:2) х 1 - 0 = 11575,63 грн, де (1 - 0) = 1 - кількість незайнятих робочих місць, призначених для працевлаштуваннея інвалідів.

У зв'язку з несплатою адміністративно-господарських санкцій до встановленого терміну позивачем було нараховано пеню в сумі (11575,63 * 0,07%) х 10 дн = 81,00 грн, де 0,07% - одноденний розмір пені (22,00% - ставка НБУ * 120% річних облікової ставки НБУ / 100 % / 366 - кількість днів у поточному році).

Адміністративно-господарські санкції в сумі 11575,63 грн та пені в сумі 81,00 грн так і не були сплачені відповідачем, тому відповідно до частини п'ятої статті 20 Закону № 875 ці суми можуть бути стягнуті в примусовому порядку за відповідним рішенням суду.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в редакції заяви про зменшення позовних вимог підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМК+" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМК+" (, вул. Радянська, 40, с. Куйбишеве, Оржицький район, Полтавська обл, 37712) на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (одержувач УДКСУ в Оржицькому районі Полтавської області, , р/р 0357 в ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019) адміністративно-господарські санкції у розмірі 11575 (одинадцять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять) гривень 63 (шістдесят три) копійки та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 81 (вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко