Справа № 760/23100/14-а
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-943/14
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
Позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів та просила визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в порушення Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати Київський міський військовий комісаріат, Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності II групи внаслідок проходження військової служби, у розмірі 42- місячного грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення, передбаченого ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» станом на день встановлення інвалідності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1996 році її було звільнено з військової служби за станом здоров`я. 27.04.2011 позивач отримала ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №139561 від 27.04.2011. З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 42-місячного грошового забезпечення як інваліду II групи, позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідним листом у вересні 2014 року. 02.10.2014 Київським міським військовим комісаріатом ОСОБА_1 надано відмову щодо виплати одноразової грошової допомоги, чим суттєво порушили її права, а саме: Київський міський військовий комісаріат позбавив позивача права для розгляду її документів Міністерством оборони України, адже самовільно відмовив у нарахування одноразової грошової допомоги з підстав, що суперечать вимогам чинного законодавства та в спосіб не передбачений законодавством. З огляду на те, що позивачу було встановлено довічно ІІ групу інвалідності, причиною якої є контузія, травма та її наслідки, пов`язані з проходженням військової служби лише в 2011 рощ, тобто після 01 січня 2007 року, ОСОБА_1 вважає, що має повне право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМ України №499 від 28.05.2008. На підставі вищевикладеного, вважає такі дії відповідачів протиправними та просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 27.10.2014 в справі було відкрито скорочене провадження.

Представник відповідача Міністерства оборони України надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача Київського міського військового комісаріату свої письмових пояснень на адресу суду не надав.

Згідно ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.

Встановлено, що позивача ОСОБА_1 наказом командира військової частини від 30.12.1996 №338 було звільнено з військової служби у відсткавку за станом здоров`я, а з 31.12.1996 її було виключено зі списків особового складу.

27 квітня 2011 року позивач отримала ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №139561 від 27.04.2011.

Таким чином, 27.04.2011 позивач набула право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року №499 у розмірі 42-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день встановлення інвалідності.

Київський міський військовий комісаріат не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда ІІ групи у зв`язку із травмою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується відповіддю на її звернення від 02.10.2014, на що слід зазначити наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно ч.2 ст.16 Закону, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 28 травня 2008 року № 499 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Абзацом 6 пп.2 п.2 Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, зокрема інвалідам ІI групи, виплачується у розмірі 42-місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та встановлення інвалідності) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена 27.04.2011, прихожу до висновку, що відповідачі при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинні були керуватися п. 2 Порядку в редакції, чинній після внесення змін постановою КМУ від 25 липня 2011 року № 815.

Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 42-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день встановлення інвалідності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не спростували доводи позивача.

Таким чином, враховуючи викладене вище, прихожу до висновку про задоволення вимог позивача про визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 42-місячного грошового забезпечення.

За позивачем було визнано право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Порядок та умови призначення і виплати вищезазначеної одноразової грошової допомоги визначені Постановою КМ України №499.

Таким чином, на відповідачів повинен бути покладений обов`язок саме нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за вирахуванням проведеної виплати, а не стягнути її недоплачену частину.

Керуючись, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в порушення Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 ), Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності II групи у зв`язку з виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, передбаченого ч.2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» станом на день встановлення інвалідності за вирахуванням проведеної виплати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - Г.О. Козленко