Справа № 809/1712/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Справа № 876/1075/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в якому просило скасувати податкові повідомлення - рішення № від 18.02.2014 року та № від 05.05.2014 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції товариство з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Європейські будівельні технології» за грудень 2013 року ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області складено Акт № 520/22-04-01/33859883 від 10.02.14 р. та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

В Акті перевірки стверджується про неврахування товариством актів камеральних перевірок за попередні періоди : жовтень, серпень, липень, червень, квітень 2013 р.

В той же час, Акт перевірки (як і його висновки) не порушує права платників податків, не створює правових наслідків, не зобов'язує до вчинення дій і не може бути оскаржений, оскільки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Так, в акті камеральної перевірки показників декларації за грудень 2013р. № 520/22-04-01/33859883 від 10.02.2014 р. вказано на не врахування платником акту камеральної перевірки показників декларації за жовтень 2013 р. № 5179/1501/33859883 від 18.12.2013 р.

В акті камеральної перевірки показників декларації за жовтень 2013р. № 5179/1501/33859883 від 18.12.2013 р. вказано на не врахування платником акту камеральної перевірки показників декларації за серпень 2013 р. № 2121/1501/33859883 від 03.10.2013 р.

В акті камеральної перевірки показників декларації за серпень 2013р. № 21/1501/33859883 від 03.10.2013р. вказано на не врахування платником акту камеральної перевірки показників декларації за липень 2013р. № 1125/1501/33859883 від 30.08.2013р..

В акті камеральної перевірки показників декларації за липень 2013р. № 1125/1501/33859883 від 30.08.2013 р. вказано на не врахування платником акту камеральної перевірки показників декларації за червень 2013 р. № 836/1501/33859883 від 26.07.2013 р..

В акті камеральної перевірки показників декларації за червень 2013 р. № 836/1501/33859883 від 26.07.2013 р. вказано на не врахування платником акту камеральної перевірки показників декларації за квітень 2013 р. № 139/152/3385988 від 17.06.2013 р.

В акті камеральної перевірки показників декларації за квітень 2013 р. № 139/152/3385988 від 17.06.2013 р. вказано на порушення платником п. 192.2 ст. 192 Податкового кодексу України та прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.06.2013 р. № про визначення суми грошового зобов'язання, яке оскаржено товариством в судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18. Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом, щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2015р. залишено без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного від 30.10.2013р., якою позивачу відмовлено в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 27.06.2013 р. № .

Тому апелянт вважає, що не зважаючи на неузгодженість податкового зобов'язання,визначеного податковим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 27.06.2013 р. № , відповідач вказує на його не врахування при подальшому проведенні камеральних перевірок (за наступні періоди) й визначає платнику суму грошового зобов'язання.

Крім того, апелянт зазначає, що зважаючи на імперативні приписи п. 75.1 ПК України, під час камеральної зірки податковий орган не має об'єктивної можливості та не вправі аналізувати господарську діяльність платника на предмет дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі конкретних господарських операцій (правочинів). Адже під час такої перевірки не можуть використовуватися первинні та облікові документи платника податків, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення та будь-які інші матеріали, визначені ст. 83 ПК України як матеріали, що є підставами для висновків під час проведення перевірок.

Донарахування платникові податкових зобов'язань за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення арифметичних помилок у звітності, поданій таким платником. В іншому ж випадку підставою для визначення податкового зобов'язання є дані документальних перевірок, які передбачають дослідження первинних документів платника.

Отже, під час камеральної перевірки неможливо зробити висновок про реальність або фіктивність укладених платником податків правочинів та, відповідно, про правомірність чи неправомірність формування податкового кредиту на основі операцій з певним контрагентом.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в лютому 2014 року ДПІ в м. Івано-Франківську проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Європейські будівельні технології» за грудень 2013 року. За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 10.02.2014 року №520/22-04-01/33853883, згідно якого перевіркою встановлено, що платником не враховано акт камеральної перевірки за жовтень 2013 року № 5179/1501/33859883 від 18.12.2013 року, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 62 862 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду на 47 812 грн. Первинно вказані висновки були викладені в акті перевірки № 139/1501/33859883 від 17.06.2013 року, на підставі чого ДПІ у м. Івано-Франківську винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2013 року, згідно якого товариству з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 17 695,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 4424,00 грн. Вказані висновки, відображались податковим органом і в актах перевірок податкових декларацій, які подавались позивачем в наступних періодах.

На підставі акту перевірки 18.02.2015 року ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення за № , відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 59 765 грн., в тому числі, за основним платежем - в розмірі 47 812 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в розмірі 11 953 грн.

Також встановлено судом, що за результатами розгляду ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДФС України скарг Івано-Франківського ОДОСП в порядку процедури адміністративного оскарження останні були залишені без задоволення, а ГУ ДФС в Івано-Франківській області збільшено суму грошового зобов'язання за штрафною санкцією на 11 953 грн. про що прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 05.05.2014 року.

В квітні 2013 року ТзОВ «Європейські будівельні технології» здійснено коригування податкових зобов'язань в бік зменшення внаслідок повернення попередньої (авансової) оплати неплатнику ПДВ у зв'язку з розірванням угоди про постачання товарів/послуг. Проте при перевірці податкової декларації за квітень 2013 року ДПІ в м. Івано-Франківську виявлено порушення п. 192.2 ст. 192 ПКУ, внаслідок чого, прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.06.2013 року за №.

Також з'ясовано, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, встановлено правомірність дій податкового органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення за №, та протиправність зменшення ТОВ «Європейські будівельні технології» суми податкових зобов'язань платника податку.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно з пп. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого та відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492 (зареєстрований в Мін'юсті України 20 грудня 2011 року №1490/20228) передбачено, що якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (рядок 19 декларації), така сума враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до кодексу (що значиться на особовому рахунку платника на перше число звітного (податкового) періоду (відображається у рядку 20.1 декларації)), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Відповідно до підпункту 4.6.7 пункту 4.6 розділу V вищевказаного Порядку, рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

У рядку 25 декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 % суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом першої інстанції також встановлено, що податковим повідомленням-рішенням за № , яке є узгодженим згідно ухвали суду 27.10.2013 року, податковим органом позивачу вже визначалось податкове зобов'язання з податку на додану вартість. Тобто оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням податкове зобов'язання з податку на додану вартість контролюючим органом протягом 2013 року визначено повторно.

Суд вірно вважав, що податковим повідомленням-рішенням від 05.05.14 р. № збільшено суму грошового зобов'язання за штрафною санкцією, визначену у податковому повідомленні - рішенні ДПІ у м. Івано-Франківську 18.02.14 р. № на 11953 грн., а отже штрафні санкції до позивача застосовані правомірно, на підставі та у розмірі, визначеному чинним законодавством України.

Тому вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські будівельні технології» - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі № 809/1712/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2016 року