Справа № 817/320/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"18" травня 2016 р. Справа № 817/320/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 25.03.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовив повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема, позивач зазначає, що станом на 31 грудня 2010 року його стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку, становить понад 33 роки, отже право на відставку виникло з часу, коли стаж роботи досяг 20 років ще задовго до подання заяви про відставку; зазначає, що має право на вихідну допомогу у розмірі місячної заробітної плати за останьою посадою за кожен повний відпрацьований рік без сплати податку.

Відповідно до ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявним у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області (далі - ТУ ДСА в Рівненській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.02.2016 №Б-5/16 щодо відмови у нараховані та виплаті вихідної допомоги судді у відставці в розмірі 33 місячні заробітні плати за останньою посадою - суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, що становить 721380,00грн. без сплати податку, зобов'язання вчинення дій щодо нарахування та виплати даної вихідної допомоги в зазначеній сумі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2015 позивач, на підставі Постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 №636-VIII вийшов у відставку та був звільнений з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, однак, вихідна допомога, передбачена ч.3 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ), та право на яку він набув водночас із набуттям права на відставку, відповідачем виплачена не була. У зв`язку з чим 28.01.2016 ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до ТУ ДСА в Рівненській області, проте рішенням від 26.02.2016 №Б-5/16 відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви з підстав відсутності правових підстав для виплати зазначеної вихідної допомоги, що порушує його право на отримання належних йому грошових коштів, виплата яких передбачена законодавством України, та свідчить про необґрунтованість та незаконність такого рішення.

Суд першої інстанції встановив, що 28.01.2016 ОСОБА_3 звернувся із заявою до ТУ ДСА в Рівненській області про нарахування та виплату вихідної допомоги судді у відставці в розмірі 33 місячні заробітні плати за останньою посадою - суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, що становить 721380,00грн. без сплати податку (а.с.6).

Проте, рішенням у формі листа від 26.02.2016 №Б-5/16 ТУ ДСА в Рівненській області відмовлено у задоволенні заяви позивача з підстав відсутності правової норми, яка б передбачала виплату вихідної допомоги при виході судді у відставку (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Так, положеннями п.9 ч.5 ст.126 Конституції України визначено, що суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, зокрема, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 120 Закону №2453-VI України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку, яка подається ним безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Згідно з ч.3 ст.122 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Відповідно до ч.5 ст.120 Закону №2453-VI, за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2014 ОСОБА_3, перебуваючи на посаді судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, звернувся із заявою до Вищої ради юстиції та Голови Верховної Ради України про відставку (а.с.9-10).

12.08.2015 наказом Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №43-к, відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, ст.111 Закону №2453-VI, ст.83 КЗпП України та на підставі Постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 №636-VIII, ОСОБА_3 відраховано зі штату Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з посади судді та проведено повний розрахунок (а.а.с.8, 13-26).

Таким чином, підставою для припинення повноважень судді Бобра К.Ф. є Постанова Верховної Ради України від 16.07.2015 №636-VIII, а підставою для припинення трудових відносин (вихід у відставку) - наказ Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.08.2015 №43-к.

Згідно з ч.1 ст.141 Закону №2453-VI, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом є Державна судова адміністрація України, що здійснює свої повноваження через Територіальні управління Державної судової адміністрації України, які утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (ст.ст.148, 151 Закону №2453-VI).

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ було передбачено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

З набранням чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI вихідна допомога судді, який пішов у відставку, визначалася статтею 136 даного Закону та передбачала виплату в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Вказана правова норма, відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII, була виключена та на день винесення судового рішення у даній адміністративній справі відсутнє рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності вказаного Закону в частині виключення ст.136 Закону №2453-VI.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (16 липня 2015 року).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право на вихідну допомогу у розмірі місячної заробітної плати за останьою посадою за кожен повний відпрацьований рік без сплати податку , оскільки на час припинення повноважень судді та відрахування ОСОБА_3 зі штату Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, Закон України «Про статус суддів» №2862-ХІІ втратив свою чинність, а Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI діяв в редакції від 01.04.2015, в якому відсутня норма, що передбачає виплату вихідної допомоги судді, який пішов у відставку.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що відповідач діяв в порядку і у спосіб, що визначені чинним законодавством та в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35600

3- відповідачу/відповідачам: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області вул.Замкова, 22 а,м.Рівне,33028

- ,