Справа № 569/222/16-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Першко О.О.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" травня 2016 р. Справа № 569/222/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської міської ради Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської міської ради Рівненської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської міської ради та з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо відведення йому у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_1 ), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста, якою він користується більше 15 років та просив зобов'язати Рівненську міську раду прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_1), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста.

До початку розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправною відмову Рівненської міської ради, що була прийнята на 49 сесії Рівненської міської ради рішенням від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького, 8 (квартира №4)» та зобов'язати Рівненську міську раду повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 208 квадратних метрів.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що прийняте відповідачем рішення є протиправним, оскільки не мотивоване, не вказано з яких підстав йому відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. не враховано, що він фактично тривалий час користується спірною земельною ділянкою.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2016 адміністративний позов ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Рівненської міської ради, що була прийнята на 49 сесії Рівненської міської ради рішенням від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на АДРЕСА_1».

Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської міської ради Рівненської області від 26 березня 2015 року № 5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на АДРЕСА_1».

Зобов'язано Рівненську міську раду Рівненської області повторно розглянути на черговій сесії Рівненської міської ради питання щодо відведення ОСОБА_3 у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_1 ) господарських будівель і споруд земельну ділянку орієнтовною площею 208 кв.м. за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста згідно поданої заяви від 17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18), з вирішенням цього питання на підставі вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначив, що питання регулювання земельних відносин відповідно до ст. 26 Закону України "про місцеве самоврядування в Україні" є виключною компетенцією міських рад. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало зауваження до проекту рішення міської ради щодо відведення безоплатно у власність позивачу зазначеної ним земельної ділянки на АДРЕСА_1. Зокрема надання дозволу не відповідає чинному законодавству, а саме ст. 42 ЗК України, так як там розташований багатоквартирний будинок і спірна земельна ділянки може бути передана безоплатно у власність або в постійне користування лише співвласникам багатоквартирного будинку, та при цьому було враховано рекомендації постійної комісії з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування. Крім того, судом не враховано рішення Рівненського міського суду від 11 липня 2013 року, яким позивача зобов'язано звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку шляхом демонтажу самовільно збудованого об'єкту та привести її в придатний для використання стан.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18) він звернувся до Рівненської міської ради з заявою про відведення йому у власність (встановлення земельного сервітуту) для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_1), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м. за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста якою він користується більше 15 років.

Рішенням Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького,8 (квартира № 4).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та поновлюючи порушене право позивача з застосуванням ст. 11 КАС України вийшов за межі позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту 2 статті77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Статтею 59 вказаного Закону встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Встановлено, що позивачем до заяви від 17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18) про відведення йому у власність (встановлення земельного сервітуту) земельної ділянки були долучені письмові документи, зокрема протокол обстеження і встановлення меж земельних ділянок на місцевості, план земельних ділянок, свідоцтво про право власності на житло, висновок управління культури і туризму облдержадміністрації від 13.10.2009 року № 7935, висновок ДУОНПС в Рівненській області від 05.10.2009 року № 424, довідка управління Держкомзему у м. Рівному від 01.06.2009р. № 03-565, висновок управління Держкомзему у м. Рівному про погодження місця розташування земельної ділянки від 14.10.2009 року № 02-1112.

Відтак позивач виконав вимоги Закону.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто чинним законодавством передбачено, що відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути мотивована та визначено вичерпний перелік підстав, з яких орган місцевого самоврядування може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького,8 (квартира № 4)» слідує, що відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Рівненська міська рада вирішила відмовити в наданні громадянинові ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 208 кв.м. на АДРЕСА_1 з числа земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)], в тому числі: земельної ділянки площею 160 кв.м. та земельної ділянки площею 48 кв.м.

Встановлено, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодної підстави передбаченої ч.7 ст. 118 ЗК України для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з числа земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачу в надані вказаного дозволу не мотивував в рішенні свою відмову, чим порушив положення вищезазначених вимог Земельного Кодексу України, а відтак має місце наявність порушених прав позивача в частині відмови відповідачем у наданні дозволу.

Колегія суддів вважає також вірним застосування судом першої інстанції ст. 11 КАС України щодо визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070, яке винесене з порушенням норм чинного законодавства та правомірно зобов'язав відповідача повторно розглянути на черговій сесії Рівненської міської ради питання щодо відведення ОСОБА_3 у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_1) господарських будівель і споруд земельну ділянку орієнтовною площею 208 кв.м. за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста згідно поданої заяви від 17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18) відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, не переймаючи на суд виключних повноважень міської ради.

Безпідставним вважає колегія суддів є посилання апелянта на рішення Рівненського міського суду від 11 липня 2013 року, яким позивача зобов'язано звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку шляхом демонтажу самовільно збудованого об'єкту та привести її в придатний для використання стан, оскільки зазначене рішення не стосується предмету спору.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської міської ради Рівненської області залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- представник позивача ОСОБА_4 АДРЕСА_2

4- відповідачу/відповідачам: Рівненська міська рада Рівненської області вул. Соборна,12-А,м.Рівне,33028

- ,