Справа № 182/1642/16-а
Суддя: Багрова А. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/1642/16-а
Провадження № 2-а/0182/79/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.04.2016 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши одноособово у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області про визнання відмови незаконною, визнання права на пенсію в разі втрати годувальника, зобовязання призначити пенсію, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась з позовом до суду та просить визнати незаконною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.02.2016 р. № в призначені мені пенсії в разі втрати годувальника; визнати за мною право на пенсію відповідно до ст.30, 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а саме пенсію в разі втрати годувальника; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити мені пенсію у разі втрати годувальника, відповідно до ст.30, ст.37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень (десяти тисяч гривень) заподіяну незаконною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 18.02.2016 р. у призначені їй пенсії у разі втрати годувальника.

В обґрунтування позову послалась на те, що вона була дружиною ОСОБА_2 04.03.1956 р. н., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 27 липня 1974 p., актовий запис за №793. ОСОБА_2, помер 07 серпня 2007 p., свідоцтво про смерть ОСОБА_3 І-КИ №168189, від 08 серпня 2007 p., мав статус ліквідатора Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №411694, та посвідченням інваліда І групи, серія №059318, тому після його смерті 25.05.2011 р. я отримала посвідчення за № 509778 дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорія 1-А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення мені пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а саме: «Пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».Але, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм листом від 18.02.2016 р. № їй відмовило від призначення пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», спираючись на те, що дана пенсія за цим Законом призначається при умові, якщо дружина не вступила в повторний шлюб. Вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.02.2016 р. № є незаконною, так як відповідно до ст.29 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка зазначає умови призначення пенсій в разі годувальника, таких умов не міститься. Згідно статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає членів сім'ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника: «Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сімї вважаються: б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або є інвалідами. Крім того ст. 35 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлює: «пенсія, призначена в разі смерті одного з подружжя, зберігається і при повторному одруженні пенсіонера». Згідно п. в статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» батьки та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами. Тобто ця норма закону застосовується до батьків та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, які не досягли пенсійного віку, та яким пенсія у разі втрати годувальника не призначалася. Позивач зазначає, що вона виходила заміж після досягнення пенсійного віку, та їй вже призначалася пенсія в разі втрати годувальника і тому підтвердження є відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.06.2010 № Р 2034-10 в якій зазначено на 2 сторінці «Пенсія в разі втрати годувальника головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області була призначена Вам в розмірі 40% грошового забезпечення годувальника, яке визначається за умовами статті 43 вищезазначеного Закону». Позивач в позові звертає увагу і на статтю 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно даної статті, «пенсія в разі втрати годувальника, призначена в разі смерті одного з подружжя, зберігається і при новому одруженні пенсіонера. Тому вважає, що її нове одруження згідно вищезазначених статей ніяким чином, не впливає на призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців.

В обґрунтування позову позивач також зазначає, що внаслідок прийняття незаконної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.02.2016 р. № їй завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона безпідставно була позбавлена пільг, які передбачені ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», внаслідок чого змушена прикладати додаткові зусилля для відновлення своїх прав, звернення за юридичною допомогою. Внаслідок неправомірності дій відповідача, вона позбавлена гарантованих Конституцією України прав всупереч моральним та правовим нормам. Враховуючи вищезазначене, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди визначає у сумі 10 000 гривень (десять тисяч гривень). При встановленні розміру моральної шкоди просить врахувати її моральні страждання, пов'язані з тяганиною при розгляді звернень, специфічних особистих особливостей, складності ситуації в яку вона потрапила, ступеня вразливості, збільшеної реакції на стрес у звязку з тим, що вона є вдовою померлого ОСОБА_4, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Відповідач подав заперечення проти позову та просить суд відмовити в позові ( а.с.13-15). В запереченнях відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської обл. та отримує пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія у звязку з втратою годувальника розрахована із заробітної плати за період роботи годувальника в зоні відчуження в червні 1986 року та станом на 01.04.2015 року загальний розмір пенсійної виплати позивача складає 1834,84 грн. 23.02.2015 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області була надана відповідь на звернення Позивача щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка ОСОБА_2, а саме: Відповідно до абзацу 1 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісті військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Статтею 35 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що Пенсія, призначена в разі смерті одного з подружжя, зберігається і при повторному одруженні пенсіонера. В звязку з цим, призначена ОСОБА_1 з 01.03.2007 пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка ОСОБА_2 продовжувалась виплачуватися і після її одруження в 2009 році з ОСОБА_5 На підставі заяви Позивача від 05.03.2012 виплата даного виду пенсії їй була припинена з 01.04.2012, в звязку з переходом на пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином ОСОБА_1 виплату пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було припинено та призначено за її заявою пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 30 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до пп. в) п.4 вищезазначеної статті, непрацездатними членами сім'ї вважаються батьки та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб). Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звернулась за призначенням пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуваючи в повторному шлюбі, право на даний вид пенсії в неї відсутній.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4).Позивач в своєму позові 1) не надав будь-яких доказів спричинення йому моральної шкоди 2) які саме моральні страждання він переніс 3) не доводить наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача 4) та вини останнього. Вважають, що відсутні з боку субєкта владних повноважень будь-які ознаки, які могли би свідчити про спричинення моральної шкоди позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.03.2007 була призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка ОСОБА_2 і продовжувалась виплачуватися після її одруження в 2009 році з ОСОБА_5

На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.03.2012 виплата даного виду пенсії їй була припинена з 01.04.2012, в звязку з переходом на пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином ОСОБА_1 виплату пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було припинено та призначено за її заявою пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні встановлено, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської обл. та отримує пенсію у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсія у звязку з втратою годувальника розрахована із заробітної плати за період роботи годувальника в зоні відчуження в червні 1986 року та станом на 01.04.2015 року загальний розмір пенсійної виплати позивача складає 1834,84 грн.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

23.02.2015 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області була надана відповідь , згідно якої ОСОБА_1 розяснено, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ОСОБА_1 перебуває в повторному шлюбі, право на даний вид пенсії в неї відсутній.( а.с. 6)

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 30 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до пп. в) п.4 вищезазначеної статті, непрацездатними членами сім'ї вважаються батьки та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб).

Статтею 35 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія, призначена в разі смерті одного з подружжя, зберігається і при повторному одруженні пенсіонера.

Статтею 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення передбачено, що пенсія в разі втрати годувальника, призначена в разі смерті одного з подружжя, зберігається і при новому одруженні пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на даний час призначена пенсія у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплата пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» їй була припинена за її заявою, отже на час звернення ОСОБА_1 із заявою за призначенням пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія цього виду їй не була призначена, а тому відповідач правомірно відмовив їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вона звернулась до відповідача за призначенням пенсії перебуваючи в повторному шлюбі.

Посилання позивача на вимоги статті 35 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення є безпідставними, оскільки вимоги зазначених норм законодавства стосуються випадків збереження вже призначеної пенсії при новому одруженні пенсіонера, а не у випадку вирішення питання при призначенні цього виду пенсії.

Таким чином дії відповідача є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства, права позивача не порушені, а тому в задоволенні позову позивача слід відмовити в повному обсязі, в тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди, які випливають з інших вимог позивача щодо яких суд дійшов до висновку про їх безпідставність.

Керуючись ст.ст. 30,35 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Законом України „Про пенсійне забезпечення, ст.10 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 15,16, 23 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 17, 69-71,79, 160-163, 183-2 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_6