Справа № 802/117/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2016 р. Справа № 802/117/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни розглянувши у відкритому судовому засіданні, без технічної фіксації судового процесу, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (ТУ ДСАУ у Вінницькій області, відповідач ) про зобов'язання перерахувати та виплатити:

- відпускні та лікарняні за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року;

- надбавку за вислугу років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку із врахуванням надбавки по постанові №865, премії, індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року;

- надбавку за вислугу років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку із врахуванням премії, індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року; з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року. Встановивши щомісячний заробіток, перерахувати і виплатити щомісячне грошове утримання з 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 р. по 21 грудня 2010 року;

- нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

На обґрунтування позову зазначено, що згідно приписів частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" відповідач повинен був виплачувати позивачу надбавку за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку, тобто, в рахунок мали б включатися: оклад, надбавка за кваліфікаційний клас, надбавка по постанові №865, премії, індексації, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, оскільки вони є складовими заробітної плати. Крім цього, з врахуванням вищезазначеного позивач просить перерахувати та виплатити йому відпускні та лікарняні, а також нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Ухвалою суду від 03.03.2016 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку із врахуванням премії, індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року, встановивши щомісячний заробіток, перерахувати і виплатити щомісячне грошове утримання з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року .

В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016р. вищевказану ухвалу суду скасовано та справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині позовних вимог .

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву за вх.№9100 від 10.05.2016 року про розгляд справи за його відсутності. Одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач не з`явився, хоча про дату час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. Представником відповідача через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову за вх.№4194 від 03.03.2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За наведених обставин та враховуючи положення перелічених вище норм, заяву позивача та належне повідомлення відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З червня 1997 року ОСОБА_1 працював на посаді судді Козятинського районного суду Вінницької області, а з квітня 1990 року по 21.12.2010 року на посаді судді Шаргородського районного суду Вінницької області.

Відповідно до рішення кваліфікаційної комісії суддів Вінницької області в липні 2002 року йому присвоєно 2-й кваліфікаційний клас судді та встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 40% від заробітку.

02.12.2010 р. постановою Верховної Ради України №2762-VI позивача звільнено з посади судді у зв'язку із виходом у відставку, а згідно наказу Шаргородського районного суду від 21.12.10 р. №27 о-с виключено зі штату суддів.

На момент відставки стаж ОСОБА_1 на посаді судді становив 23 роки 5 місяців 26 днів.

На думку позивача, в порушення вимог статті 44 Закону України "Про статус суддів", відповідачем при нарахуванні надбавки за вислугу років до складу щомісячного заробітку не було включено премії, індексації, матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань, хоча вони є складовими заробітної плати та повинні бути враховані при нарахуванні надбавки. А тому звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 130 Конституції України складовою основою конституційної гарантії незалежності і недоторканості суддів є їх матеріальне і соціальне забезпечення, які відповідно до статті 64 Конституції України не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами держави.

Статус судів загальної юрисдикції, в тому числі їх матеріальне і побутове забезпечення на момент перебування позивача на посаді визначався Законом України «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII).

Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 2862-XII, заробітна плата суддів складалась з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Розміри посадових окладів суддів встановлювались Кабінетом Міністрів України (ч.2. ст.44 Закону № 2862-XII ).

Згідно частини четвертої статті 44 Закону № 2862-XII, суддям виплачувалась щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Однак , 28 грудня 2007 року підпунктом "б" підпункта 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) були внесені відповідні зміни до Закону № 2862-ХІІ. Зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Проте, рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (далі - Рішення № 10-рп/2008) Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, у тому числі й пункту 61 розділу II Закону № 107-VI щодо внесення зазначених вище змін.

Тобто, з 22 травня 2008 року (дати винесення Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Водночас, питання оплати праці та щомісячного грошового утримання суддів, регулювалось постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 (далі- Постанова №865) .

Так, зокрема відповідно до пункту 2-2 Постанови №865, суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Як видно, Закон № 2862-ХІІ і постанова № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років за період з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року.

Однак, відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, суд у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із вищевизначеної норми та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям надбавки за вислугу років після 22 травня 2008 року , слід застосовувати положення Закону № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову № 865.

А отже, з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 13 січня 2015 року (справа № 21-91а14).

Окремо, суд зазначає, що з 03 серпня 2010 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" і з цієї дати втратив силу Закон України "Про статус суддів", крім, зокрема, статей 43 та 44, які, відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", втрачають чинність з 1 січня 2011 року.

В свою чергу, згідно частини п'ятої статті 95 КЗпП України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата підлягала індексації у встановленому законодавством порядку.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII).

Так, зокрема відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягали грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Із аналізу наведених норм видно, що індексація є складовою заробітної плати.

Судом встановлено, що з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року при нарахуванні позивачу надбавки за вислугу років відповідачем до складу щомісячного заробітку не включено премії та індексацію.

Докази, що відповідачем проводився перерахунок надбавки за вислугу років відповідно до положень статті 44 Закону № 2862-XII в редакції, що діяла до 01.01.2011р. до суду не надано.

Суд звертає увагу, що в рішенні по справі "Кечко проти України" (рішення від 8 листопада 2005 року), Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Окремо, необхідно зазначити, що правова позиція Конституційного суду України щодо гарантій незалежності суддів викладена в рішеннях, зокрема, від 24 червня 1999 року у справі №6-рп/99, від 20 березня 2002 року у справі №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року у справі №19рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року у справі №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року у справі №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року у справі №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

За таких обставин , враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок нарахування та розмір надбавки за вислугу років, суд доходить висновку про задоволення позову в частині зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку із врахуванням премії, індексації за період з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року.

Однак, позивач просить суд при нарахуванні надбавки за вислугу років 40 відсотків до складу щомісячного заробітку включити матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до частини п'ятої статті 44 закону України "Про статус суддів" суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Крім того, відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 у разі надання відпустки виплачується додатковий посадовий оклад відповідно до частини п'ятої статті 44 Закону України "Про статус суддів" , а також надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх середньомісячної заробітної плати.

Однак, як зазначалось вище до складу заробітної плати суддів входить посадовий оклад, премії, доплати за кваліфікаційні класи, надбавка за вислугу років та інші надбавки, проте вищезазначені допомоги не включаються до складу щомісячного заробітку судді, а відтак не можуть бути враховані при нарахуванні надбавки.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині нарахування та виплати надбавки за вислугу років із врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Визначаюсь, щодо позовних вимог в частині встановлення щомісячного заробітку, перерахування і виплати щомісячного грошового утримання з 22 травня 2008 р. по 21 грудня 2010 року, суд зазначає про наступне.

Розмір щомісячного грошового утримання судді прямо залежить від заробітної плати, яку він отримував, а тому, у разі здійснення перерахунку надбавки за вислугу років із врахуванням премій та індексації, збільшиться розмір щомісячного заробітку.

А відтак, збільшиться і розмір грошового утримання, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо встановлення щомісячного заробітку, перерахування і виплати щомісячного грошового утримання з 22 травня 2008 р. по 21 грудня 2010 року, підлягають задоволенню.

Аналізуючи доводи відповідача викладені в письмових запереченнях щодо відмови в задоволенні позову у зв'язку з тим, що територіальне управління не є розпорядником коштів на утримання місцевих судів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно частини першої статті 128 Закону України "Про судоустрій України" (далі - Закон № 3018-III ), що підлягав застосуванню до 03 серпня 2010 року, територіальні управління державної судової адміністрації є територіальними органами Державної судової адміністрації України.

У частині четвертій статті 128 Закону № 3018-III, зазначалось, що територіальне управління державної судової адміністрації є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс і рахунки в установах банку.

Згідно наказу Державної судової адміністрації України від 09 червня 2004 року №82/04 "Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів" обов'язок подавати штатні розписи до Державної судової адміністрації України із зазначенням розміру фінансування оплати праці суддям покладено на кожний суд окремо.

Доказів, які б підтверджували, що відповідач не може нарахувати та виплатити спірну надбавку до суду не надано.

За наведених вище обставин, судом не приймається до уваги вищевикладена позиція відповідача .

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація та докази, на які посилається позивач, дають суду підстави для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався

А тому, керуючись положеннями статті 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку із врахуванням премії, індексації за період з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року, встановивши щомісячний заробіток, перерахувати і виплатити щомісячне грошове утримання з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна