Справа № 826/7291/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 травня 2016 року м. Київ № 826/7291/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до третя особа: Головного управління МВС України в м.Києві, Центральної Ради Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України Головного управління державного казначейства України у м. Києві Заступник начальника Головного управління МВС України в м. Києві Березан Володимир Миколайович
про визнання незаконним та скасування наказу від 24.05.2004 р. № 198 о/с, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління МВС України в м.Києві, Центральної Ради Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України, Головного управління державного казначейства України у м. Києві, третя особа: Заступник начальника Головного управління МВС України в м. Києві Березан Володимир Миколайович, в якому просить:

1) Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ МВС України.

2) Визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2004 р. № 198 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора відділу охорони громадського порядку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

3) Поновити на роботі в органах внутрішніх справ МВС України ОСОБА_1 на посаді інспектора фізкультурно-спортивного товариства Київської міської організації ФСТ «Динамо» України з 03.05.2004 р.

4) Зобов'язати ЦР ФСТ «Динамо» України виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню згідно посади інспектора фізкультурно-спортивного відділу Київської міської організації ФСТ «Динамо» України за час вимушеного прогулу із 03.05.2004 р. по сей день.

5) Стягнути з ЦР ФСТ «Динамо» України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Ознайомившись з позовною заявою позивача, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно визначень, наведених в п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах; позивач в адміністративній справі - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або не вчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання щодо прийняття до розгляду в порядку адміністративного судочинства позову суду слід визначитись, зокрема, з такими питаннями: які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, в чому саме вони полягають і якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені; чи відносяться спірні правовідносини до публічно-правових; чи не підлягає порушені право, свобода чи інтереси фізичної або юридичної особи захисту в порядку іншого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Отже, процесуальне призначення доказів полягає у встановленні наявності або відсутності обставин, що мають значення для справи.

Позивачем оскаржується наказ ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2004 р. № 198 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора відділу охорони громадського порядку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо протиправності звільнення з органів внутрішніх справ, позивач посилається на наказ Головного управління МВС України в м. Києві № 550 від 29.09.2004 р. та наказ Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України від 03.03.2004 р. № 15.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що звільнення позивача відбулося на підставі наказу Головного управління МВС України в м. Києві від 27.12.2004 р. № 677.

Однак до суду позивач звернувся 12.05.2016 р., про що свідчить відмітка служби діловодства Окружного адміністративного суду м. Києва.

Суд також звертає увагу на те, що в провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва перебуває справа № 826/1275/16 за позовом ОСОБА_1 з аналогічними вимогами.

Судом було залишено позовну заяву позивача у справі № 826/1275/16 без руху та запропоновано надати обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду (позивач звернувся із позовом 28.01.2016 р.). Натомість після апеляційного оскарження та залишення 28.04.2016 р. Київським апеляційним адміністративним судом ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 02.02.2016 р. про залишення позовної заяви без руху, без змін, позивачем станом на 16.05.2016 р. недоліки не усунуто, доказів обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Між тим, позивач зазначає, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням наведеного, позивач посилається на судові рішення у справах № 761/1024/16-а Шевченківського районного суду м.Києва провадження № 2-а/761/103/2016 від 15.01.2016 р. та справу № 2-а 487/08, в яких останній виступав позивачем у спорі про поновлення на роботі.

Втім, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із вищевказаними судовими рішеннями та звертається до Окружного адміністративного суду м.Києва з метою встановлення обставин, які не були дослідженні у зазначених справах.

З цією метою позивач просить суд витребувати справу № 761/1024/16-а у Шевченківського районного суду м.Києва (провадження № 2-а/761/103/2016) від 15.01.2016 р. та справу № 2-а 487/08 в повному обсязі. Однак, жодних обґрунтувань причини неможливості надання вказаних судових рішень для дослідження Окружному адміністративному суду м.Києва не надає.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази.

Зважаючи на викладене вище, та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 виступав у даних справах позивачем, на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, йому необхідно надати суду рішення у справах № 761/1024/16-а Шевченківського районного суду м.Києва (провадження № 2-а/761/103/2016) від 15.01.2016 р. та справу № 2-а 487/08, які були розглянуті судами першої, апеляційної та касаційної інстанції для вирішення питання щодо необхідності витребування матеріалів вказаних справ та вирішення питання щодо строків звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки позову та привести позовну заяву у відповідність з приписами статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 106-108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук