Справа № 2а-16573/12/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про скасування наказів та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління МВС України на Південно-західній залізниці №330 о/с від 08.12.2011 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності полковника міліції ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України №1324 о/с від 27.12.2011 року та наказ УМВС України на Південно-західній залізниці №349 о/с від 30.12.2011 року;

- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2016 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В даній ухвалі ВАС України вказано, що суди не перевірили дотримання позивачем строку звернення з даним позовом до суду та не дослідили дотримання строків накладення дисциплінарних стягнень, встановлених ст. 16 Дисциплінарного статуту.

За наслідками нового розгляду справи ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи щодо визначення моменту, з якого позивачу стало відомо про існування спірних наказів, що призвело до неправильного вирішення питання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 проходив службу на посаді слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Дарниця управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці.

На підставі рапорту начальника слідчого відділу управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 14 листопада 2011 року начальником управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці доручено провести службове розслідування відносно ОСОБА_3 через відсутність на службі.

Службовим розслідування встановлено, що наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті від 30 грудня 2008 року №189 о/с позивача на підставі пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ призначено на посаду начальника сектору дізнання лінійного відділу на станції Дарниця.

21 вересня 2009 року складено довідку на ім'я начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про повідомлення ОСОБА_3 про необхідність з'явитися на робоче місце, однак у телефонних розмовах ним повідомлено що на дану посаду його призначено не за бажанням і на даний час він перебуває на лікуванні.

Заступником начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці подано рапорт від 27 жовтня 2009 року начальнику управління з повідомленням про розмову з ОСОБА_3 щодо вирішення питання подальшого проходження служби, в якій він повідомив про перебування на лікуванні.

У зв'язку з тривалим невиходом на службу відповідно до пункту 58 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ працівниками управління 27 жовтня 2009 року здійснено виїзд за місцем проживання позивача з метою вручення направлення на проходження лікарської комісії в Центральній поліклініці Міністерства внутрішніх справ України, однак таке направлення не було вручено.

Листом від 06 квітня 2011 року управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці повідомило позивача про призначення на посаду слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Дарниця та про необхідність термінового прибуття для проходження служби. Повторно такі листи були направлені 14 квітня та 19 квітня 2011 року.

У зв'язку з неприбуттям позивача до місця служби відповідачем 07 листопада, 08 листопада, 09 листопада, 12 листопада, 13 листопада та 14 листопада 2011 року складено акти про невихід на службу.

Крім того представниками відповідача 16 листопада, 19 листопада та 25 листопада 2011 року здійснено виїзд за місцем проживання позивача для відібрання пояснень щодо тривалого невиходу на службу та складено відповідні акти.

15 листопада 2011 року листом повідомлено про необхідність прибути 23 листопада 2011 року на засідання атестаційної комісії та визнано явку обов'язковою.

23 листопада 2011 року атестаційною комісією прийнято рішення про порушення клопотання перед керівництвом Міністерства внутрішніх справ України про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Висновком службового розслідування, затвердженим начальником управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці 08 грудня 2011 року, встановлено що ОСОБА_3 з 30 грудня 2008 року не виходить на службу без поважних причин, що є грубим порушенням вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та пунктів 21, 46 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 08 грудня 2011 року №330 о/с за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у тривалому невиході на службу без поважних причин, грубому порушенні пунктів 21, 46 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на підставі статей 4, 8, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України порушено клопотання перед керівництвом Міністерства внутрішніх справ України про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 27 грудня 2011 року №1324 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 30 грудня 2011 року № 349 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Вважаючи звільнення незаконним, 04.12.2012 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції залишив адміністративний позов без розгляду на підставі ст. 100 КАС України у зв'язку з відсутністю поважних причин пропуску строку на звернення з даним позовом до суду.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави, пов'язану зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Згідно зі статтями 9, 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Строки звернення до адміністративного суду встановлено ст. 99 КАС України.

Згідно з ч. 3 вказаної статті в редакції на час звернення з даним позовом до суду, яка є спеціальною для застосування в справах вказаної категорії, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено ст. 100 КАС України.

Відповідно до ч. 1 цієї статті адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 ст. 100 КАС України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження в даній справі є накази відповідачів №330 о/с від 08.12.2011 року, №1324 о/с від 27.12.2011 року та №349 о/с від 30.12.2011 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 04.12.2012 року.

Обґрунтовуючи дотримання строку на звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що про існування оспорюваних наказів відповідача йому стало відомо 29.11.2012 під час ознайомлення його представника з матеріалами адміністративної справи № 2а-3528/12/2670 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на залізничному транспорті, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про оскарження наказів відповідачів від 30.12.2008 № 189 о/с та від 15.07.2009 № 171 о/с.

Перевіряючи наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 вказаної статті в редакції на час звернення з даним позовом до суду для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскаржувані накази відповідачів стосуються проходження позивачем та звільнення його з публічної служби.

Таким чином, встановлено строк на звернення до суду - один місяць з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про звільнення з публічної служби.

Статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» в редакції на час існування спірних правовідносин передбачено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Статтею 18 цього Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

В матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами відповідачів №330 о/с від 08.12.2011 року, №1324 о/с від 27.12.2011 року та №349 о/с від 30.12.2011 року, як і відомості про отримання ОСОБА_3 трудової книжки.

Та обставина, що позивач про існування спірних наказів дізнався при ознайомленні з матеріалами справи № 2а-3528/12/2670.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що у зв'язку із відсутністю позивача на службі у день звільнення Управлінням було направлено рекомендованим листом повідомлення про звільнення ОСОБА_3 зі служби з вказівкою про обов'язкове прибуття до Управління, що підтверджується повідомленням від 29.12.2011 року за вих. №37/7-12355, яке було направлене відповідачем на ту ж адресу позивача, яка вказана останнім в позові, не свідчить про відправлення останньому копій оскаржуваних наказів.

Крім цього, при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції з посиланням на повідомлення від 29.12.2011 не надано оцінки тій обставині, що наказ УМВС України на Південно-західній залізниці №349 о/с, який оскаржує позивач, був прийнятий 30.12.2011 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з цього, підстави для застосування наслідків, передбачених ст. 100 КАС України, в суду відсутні, а тому висновок суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду є необґрунтованим.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до з п.3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу належить скасувати. Справу належить направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 17, 107, 196, 199, 204, 206, 211,212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2016 року у справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 16.05.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.