Справа № 805/1018/16-а
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 р. Справа № 805/1018/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Козаченка А.В. розглянувши адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання наказу протиправним, скасування наказу,поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Наказу № 2763/1 від 02.12.2015 року його звільнено з посади провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції згідно п. 7-2 ст. 36 КЗпП та застосовано щодо нього заборону, встановлену ч.3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Посилаючись на положення ст. 38, ст. 43, ст. 58 Конституції України, вимоги ст. 1 Закону України "Про очищення влади", позивач просив визнати протиправним та скасувати Наказ № 2763/1 від 02.12.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1, провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, із займаної посади 02.12.2015 року відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України та встановлення щодо ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", поновити на посаді провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції ОСОБА_1, скасувати заборону, передбачену ч. 3 ст. 1 Закону України"Про очищення влади" щодо ОСОБА_1.

Позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та без своєї участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача через канцелярію суду надав письмові заперечення, згідно змісту яких просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без своєї участі.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Згідно наказу № 364/1 від 07.02.2014 року, ОСОБА_1, провідному спеціалісту Амвросіївського районного управління юстиції, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.04.2014 року по 15.01.2017 року включно.

Відповідно витягу з наказу № 2763/1 від 02.12.2015 року, провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, встановлено щодо ОСОБА_1 заборону, передбачену с. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Проблемою даного спору є питання законності та правомірності звільнення позивача, який станом на момент звільнення перебував у відпустці по догляду за дитиною, з Управління юстиції із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, визначених Законом України "Про очищення влади" на підставі пункту 7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, що регулюється Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України "Про очищення влади" та іншими нормативними документами.

За приписами п. 12 ч. 1 ст. 92 Конституції України, державна служба, до якої відноситься і служба в органах юстиції, є єдиною за своїми основами. Законодавство України стосовно державної служби, визначаючи загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, спрямоване на підвищення ефективності державної служби, добір компетентних і відданих справі кадрів, що досягається у тому числі і окремими заходами, а саме - встановленням додаткових, крім передбачених законами, процедур відбору громадян на державну службу та вимог, які висуваються до них, шляхів просування по службі, умов оплати праці державних службовців, підвищений рівень їх відповідальності, тощо.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.04.2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII) передбачено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади /перебувати на службі/ (далі - посади) /крім виборних посад/ в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених ч. 3 і 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" визначається Порядком проведення перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

План проведення перевірок відповідно до Закону № 1682-VII, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 0/1025-року містить примітку, що керівник органу або голова суду відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" визначає дату початку проведення перевірки у відповідному органі або суді з урахуванням строків, установлених зазначеним Законом, та необхідності завершення проведення перевірки в межах строків, установлених цим планом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону № 1682-VII організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абз. 3 цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка. Аналогічне положення міститься у п. 4 Порядку № 563.

Пунктом 5 Порядку № 563 визначено, що керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі, в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу.

Приписами ст. 4 Закону № 1682-VII передбачено, особи, які перебувають на посадах, визначених у п. 1 - 10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені ч. 3 або 4 ст. 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено п. 3 ч. 2 ст. 5 цього Закону.

Неподання заяви у строк, передбачений ч. 2 цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 цього Закону.

Подання заяви, у якій особа повідомляє про те, що до неї застосовується заборона, зазначена у ч. 3 або 4 ст. 1 цього Закону, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після подання такої заяви та застосування до неї відповідної заборони.

Обов'язок щодо подання заяви, у якій особа повідомляє про те, що до неї застосовується або не застосовується заборона, зазначена у ч. 3 або 4 ст.1 Закону № 1682-VII, також визначено пунктом 8 Порядку № 563.

Повідомлення особою, яка підлягає перевірці, в заяві про те, що до неї застосовуються заборони, визначені ч. 3 або 4 ст. 1 Закону або неподання нею заяви у строк, зазначений у п. 8 цього Порядку, є підставою для звільнення особи з посади, що вона обіймає, не пізніш як на третій день після подання такої заяви або закінчення строку подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої відповідно ч. 3 або 4 ст. 1 Закону (пункт 10 Порядку № 563).

Пунктом 7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України передбачено припинення трудового договору з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Згідно з ч. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України, у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому п. 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Суд вважає, що відповідач не виконав належним чином свій обов'язок по ознайомленню позивача з наказом про початок перевірки у визначений наказом термін та спосіб, чим позбавив позивача як посадову особу, що підлягає перевірці відповідно до Закону № 1682-VII можливості пройти цю перевірку у визначений законодавством, яке врегульовує це питання, спосіб.

Разом з цим суд зазначає, що згідно ст. 1 Конвенції Міжнародної організації праці № 156 про рівне ставлення й рівні можливості для трудящих чоловіків і жінок: трудящі з сімейними обов'язками (ратифіковано Україною 22.10.1999 року), ця Конвенція поширюється на трудящих чоловіків і жінок, які мають сімейні обов'язки щодо дітей, які перебувають на їхньому утриманні, коли такі обов'язки обмежують їхні можливості підготовки, доступу, участі чи просування в економічній діяльності.

Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції № 156, для забезпечення дійсної рівності ставлення і можливостей для трудящих чоловіків і жінок одна з цілей національної політики кожного члена Організації полягає в тому, щоб особи із сімейними обов'язками, котрі виконують або бажають виконувати оплачувану роботу, могли здійснювати своє право на це, не зазнаючи дискримінації, і, наскільки це можливо, гармонійно поєднуючи професійні й сімейні обов'язки.

Також ч. 1, 2 ст. 1 Конвенції № 103 про охорону материнства (ратифіковано Україною 14.09.1956 року) передбачено, що дана Конвенція застосовується як до жінок, зайнятих на промислових підприємствах, так і до жінок, зайнятих на непромислових і сільськогосподарських роботах, включаючи надомниць. З метою даної Конвенції термін "промислові підприємства" ставиться до державних і приватних підприємств тощо.

Відповідно до ст. 6 Конвенції № 103, коли жінка перебуває у відпустці по вагітності й родам, надаваному їй згідно положеннями статті 3, наказ про її звільнення, відданий підприємцем під час її відсутності або строк виконання якого збігається з її відсутністю, є незаконним.

Разом з цим, ч. 3 ст. 184 КЗпПУ передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про протиправність та передчасність наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.12.2015 року № 2763/1 "Про звільнення працівників органів юстиції" в частині звільнення ОСОБА_1, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним наказу про звільнення позивача та його скасування із поновленням на роботі підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання наказу протиправним, скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ № 2763/1 від 02.12.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1, провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, з займаної посади 02.12.2015 року відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України та встановлення щодо ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 ЗУ "Про очищення влади".

Поновити на посаді провідного спеціаліста Амвросіївського районного управління юстиції ОСОБА_1.

Скасувати заборону, передбачену ч. 3 ст. 1 ЗУ "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Козаченко А.В.