Справа № 824/121/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/121/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

18 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"- неправомірними; зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести йому перерахунок заробітної плати з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та виплатити в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, за наявності помісячна та фіксована індексація тощо)

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»). Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести позивачу перерахунок заробітної плати за період з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Верховним судом України по аналогічним спірним питанням. Однак з указаних представником відповідача аргументів суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх підстав для зупинення провадження у справі, а тому в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 02 червня 2015 року працює секретарем судового засідання Шевченківського районного суду м. Чернівці, що відноситься до шостої категорії посад державних службовців.

Наказом № 45-к від 02 червня 2015 року позивачу присвоєно тринадцятий ранг державного службовця.

У період з 02 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року позивачу нараховувалась й виплачувалась заробітна плата виходячи з посадового окладу у розмірі мінімальної заробітної плати, яка протягом спірного періоду становила 1218,00 грн.

При цьому відповідач керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Не погоджуючись з цим, 21 січня 2016 року позивач звернувся до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області із заявою, в якій, посилаючись на вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», просив провести перерахунок заробітної плати з 02 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до вимог закону та виплатити йому в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, тощо), а також відпускних, допомоги на оздоровлення.

Оскільки вимоги заявника не були задоволені, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, правовідносини щодо охоплення державою діяльності з приводу створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті регулюються Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723).

При цьому, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453) визначені правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначено систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлено систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 33 Закону №3723 (в редакції чинній до 29.03.2015 року) оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом гарантій, пільг і компенсацій.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно з якою (в редакції, чинній до вересня 2015 р.) посадовий оклад керівника апарату районного суду становив 941 грн., заступника керівника - 875-913 грн., помічника голови суду - 624 грн., помічника судді - 607 грн., головного спеціаліста, консультанта - 578 грн., старшого секретаря суду, старшого судового розпорядника - 531 грн., секретаря судового засідання, судового розпорядника - 490 грн., секретаря суду, перекладача - 467 грн.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" передбачено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

В силу ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

Разом з цим, 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Тобто, починаючи з 26.10.2014 року законодавчо визначено розмір посадового окладу працівника апарату суду, який становить не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Таким чином, беручи до уваги те, що 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у позивача виникло право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а саме не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

У відповідності до п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру" Кабінету Міністрів України доручено: - у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак, Кабінетом Міністрів України не виконані вимоги зазначеної норми.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року №80-VІІІ, в якому п. 9 Прикінцевих положень встановлено, що: Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік; норми і положення ч. 3 ст. 69, ст.129, ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Водночас, 02.03.2015 року внесено зміни до п. 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими визначено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус судців" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відтак, починаючи з 01.01.2015 року, державою законодавчо визначено можливість застосування положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у тому числі в частині посадового окладу працівників апарату суду, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015 р., затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з ч. 1 ст. 147 Закону України № 2453-VІ, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Поряд з цим, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до п.п. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Крім того, Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" набрав чинності 29.03.2015 року, тобто після набрання сили Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Отже, Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" чітко визначено право працівника апарату суду на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а саме не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Постановою КМУ від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" на виконання зазначених вимог були внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. Окрім цього, було передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Зазначені зміни були опубліковані та набрали чинності 09.09.2015 року.

Таким чином, у період з набрання чинності 29.03.2015 року Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" до набрання чинності 09.09.2015 року змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, розмір посадового окладу працівника суду повинен був обчислюватись відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

В свою чергу, Закони України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та "Про забезпечення права на справедливий суд" є спеціальними нормативно-правовими актами, якими визначено механізм фінансування оплати праці працівників апарату суду та розміри заробітної плати відповідно, а тому з часу набрання законної сили Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" слід застосовувати саме його норми, оскільки при рівнозначних нормативно-правових актах він є актом, який прийнятий Верховною Радою України та набрав законної сили по даті пізніше ніж Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Будь-яких посилань в Законі України "Про забезпечення права на справедливий суд" щодо застосування його норм з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" не міститься.

Тобто, відсутність механізму реалізації права працівника апарату суду на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом у зв'язку з невнесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Закон України має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Вимогами ст. 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України в межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Відсутність відповідного фінансування, так само як невиконання окремими суб'єктами владних повноважень покладених на них завдань і функцій, не може бути підставою для відмови у перерахунку посадового окладу позивача для забезпечення достатнього життєвого рівня, відповідно до Законів України.

Враховуючи викладене, позивач має право на перерахунок посадового окладу за період з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644).

При цьому, слід зауважити, що при перерахунку заробітної плати позивачу слід виходити з підвищеного розміру посадового окладу, а розмір інших доплат, надбавок і премій, які входять до структури заробітної плати, визначити в межах затвердженого фонду оплати праці.

Указаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України у даній категорії справ (постанова Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року у справі №820/4653/15 (К/800/34717/15)).

Крім цього, слід взяти до уваги постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року №3 "Про довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів".

В ній, зокрема, зроблені наступні висновки: "1. До 26 жовтня 2014 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених Постановою КМУ № 268, але не менше місячної мінімальної заробітної плати - 1218 гривень. 2. З 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про прокуратуру. 3. З 29 березня по 8 вересня 2015 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 147 Закону про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд. 4. З 9 вересня 2015 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених Постановою КМУ № 644".

Відтак, з 09.09.2015 р. розмір окладу працівників апарату судів регулюється не Законом України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а постановою Кабінету Міністрів України від №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644).

Водночас, судом встановлено, що з 01.09.2015 р. заробітна плата позивачу нараховувалась та виплачувалась в розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") є необґрунтованими та не мають підстав для задоволення.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідачем не надано суду достатніх доказів та не наведено обґрунтованих доводів правомірності вчинених ним дій в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 02 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), натомість позивачем надано докази протилежного.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладеного і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 травня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.