Справа № 816/261/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/261/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості рішення від 02 березня 2016 року №1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, мотивуючи свою позицію відмовою у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року по справі № 816/261/16 в задоволенні клопотання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Подання Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області до ФОП ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків повернуто заявникові.

Миргородська ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області, не погодившись з ухвалою, оскаржила дане рішення у встановленому порядку.

Ухвалою суду Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року провадження у справі за даним поданням відкрито.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав подання, просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення представника заявника, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, суд доходить таких висновків.

Як слідує з матеріалів справи, в.о. начальника Головного управління ДФС у Полтавській області 11 лютого 2016 року винесено наказ № 127 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за місцем фактичного провадження діяльності, а саме: торгівельний павільйон, що знаходиться за адресою м. Миргород, ріг вулиць Слави та Свідницького, в період з 01.01.2016 по 11.02.2016 /а.с. 74/.

На підставі наказу від 11.02.2016 № 127 видані направлення №№ 174, 175 від 10.02.2016 на проведення фактичної перевірки /а.с. 73/.

11.02.2016 працівниками Головного управління ДФС у Полтавській області складено акт не допуску до фактичної перевірки (дата реєстрації акту в органі ДФС 12.02.2016 за № 17/16/31/21/НОМЕР_1) /а.с. 72 (зворотній бік)/ та акт відмови від підписання (ознайомлення) акту недопуску до перевірки № 12/16-31-03-01-49 від 12.02.2016 /а.с. 72/.

02.03.2016 першим заступником начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3 винесено рішення № 1 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_2, що перебуває (розміщене, зберігається) м. Миргород, ріг вулиць Слави та Свідницького, у зв'язку з тим, що платник податків відмовився від допуску посадових осіб ГУ ДФС у Полтавській області до виконання фактичної перевірки.

Перевіряючи обґрунтованість адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2, застосованого рішенням від 02.03.2016 № 1, суд враховує наступне.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника контролюючого органу про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

При цьому, перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що 02.03.2016 першим заступником начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3 винесено рішення № 1 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_2 /а. с. 75/.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника

Пунктами 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом не встановлено виконання контролюючим органом обов'язкових приписів пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Так, з наданих до суду копій наказу про проведення фактичної перевірки від 11.02.2016 № 127, направлень на перевірку від 10.02.2016 № 175, 174 не вбачається, що вказані документи, у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, пред'являлись платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції). Також, заявником не надано суду акт, який би засвідчив факт відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від підписання вказаних направлень, наказу на перевірку.

Посилання заявника на акт відмови від підписання (ознайомлення) акту не допуску до перевірки як доказ відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від проведення перевірки і, в тому числі, доказ відмови від підпису в направленнях на перевірку та ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки суд вважає необґрунтованим з таких підстав.

Так, акт відмови від підписання (ознайомлення) акту не допуску до перевірки, складений 11.02.2016, від 12.02.2016 № 12/16-31-03-01-49 /а. с. 72/ складено саме у зв'язку з відмовою платника податків ФОП ОСОБА_2 в особі ОСОБА_4 (особа, що здійснює розрахунки) від підписання (ознайомлення) акту не допуску до перевірки. В той же час, вказаний акт не містить жодних відомостей про відмову платника податків та/або особи, яка фактично проводить розрахункові операції від підпису в направленнях, наказі на проведення перевірки. Тобто, з викладеного можна зробити висновок, що платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) до початку проведення фактичної перевірки не пред'являлись наказ на проведення такої перевірки та відповідні направлення.

Також, суд зауважує, що зі змісту акту не допуску до фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обліку спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, складеного 11.02.2016, зареєстрованого в органі ДФС 12.02.2016 за № 17/16/31/21/ /а. с. 72 (зворотній бік), вбачається, що контролюючим органом було встановлено, що особою, яка фактично проводить розрахункові операції від імені ФОП ОСОБА_2 є ОСОБА_4. В той же час, жодних доказів, відомостей, які б підтверджували вказані обставини, в акті не допуску до фактичної перевірки не зазначено, а в ході судового розгляду даної справи заявником до суду не надано. Тобто, заявником не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України той факт, що ОСОБА_4 є особою, яка фактично проводить розрахункові операції платника податків ФОП ОСОБА_2

Таким чином, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій заявника щодо застосування адміністративного арешту майна відповідача, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку, застосованого рішенням від 02.03.2016 № 1, у зв'язку з чим підстави для задоволення подання Миргородської ОДПІ про підтвердження обґрунтованості арешту майна відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський