Справа № 802/401/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2016 р. Справа № 802/401/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Вінниця-млин"

до: Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський м'ясокомбінат", ОСОБА_3

про: визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Вінниця-млин" (далі - ПрАТ "Вінниця-млин", позивач) до Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський м'ясокомбінат", ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 26.04.2011 року між ПрАТ "Вінниця-млин" та ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" укладено іпотечний договір, предметом якого є комплекс активів ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", в тому числі земельна ділянка площею 1,0983 га., кадастровий номер :00:001:2783. Того ж дня приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу накладено заборону відчуження нерухомого майна ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат". Відповідне обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі іпотек на користь позивача та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. В подальшому, внаслідок невиконання ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" грошових зобов'язань, ПрАТ "Вінниця-млин" розпочало стягнення предмету іпотеки, шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність. У зв'язку з чим позивач з метою проведення державної реєстрації права власності на частину іпотечного майна, а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га., кадастровий номер :00:001:2783, звернувся до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України із відповідною заявою. Однак, рішенням державного реєстратора №24706837 від 24.09.2015 року у такій реєстрації йому було відмовлено. Однією із підстав такої відмови стало те, що на все нерухоме майно іпотекодавця - ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" відповідачем накладено арешт та оголошено заборону його відчуження.

Позивач вважаючи, що він, як іпотекодержатель, в силу договору та закону, у зв'язку з порушенням ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" основного зобов'язання та відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про іпотеку", має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету забезпечення, а існуючий арешт майна позбавляє його можливості реалізувати своє право, а тому у відповідності до статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції в частині накладення арештів на майно ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" ( ідентифікаційний код: 13302458), яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187), а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області протиправними;

- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції від 27.08.2015 року ВП №39573215 та від 03.12.2015 року ВП №49473591 про накладення арешту на майно боржника - ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арештів та заборони здійснювати відчуження щодо належної ТОВ "Жмеринський мясокомбінат" земельної ділянки площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, яка передана в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187);

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції зняти арешти та заборони на відчуження з майна ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" (ідентифікаційний код: 13302458), яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) згідно іпотечного договору від 26 квітня 2011 року, а саме з земельної ділянки площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, що викладенні у позовній заяві. Також висловив прохання про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Представник відповідача - державний виконавець Печинська А.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та зазначила, що при накладенні арешту на майно боржника державні виконавці діяли в межах, у порядку та в спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Представник ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" у судове засідання не прибув, проте 18.04.2016 року подав письмові пояснення у яких зазначив про обґрунтованість доводів позивача, оскільки йому належить переважне право на задоволення свої вимог перед іншими кредиторами. У цих же поясненнях представник третьої особи просив суд здійснювати розгляд даної справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснивши, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" є єдиним способом, який може забезпечити задоволення її вимог як стягувача у виконавчому провадженні ВП №49473591, а тому у задоволені позову просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 26.04.2011 року між ПрАТ "Вінниця-млин" та ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" укладено іпотечний договір (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.2 цього Договору, предметом іпотеки є комплекс активів ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", в тому числі земельна ділянка площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області та належить іпотекодавцю на праві власності згідно Державного акту ВН №038512. Заставна вартість іпотеки визначена за погодженням сторін у розмір 550989,00 грн. (п. 1.3 Договору).

Згідно п. 4.4 Договору, у разі невиконання зобов'язань ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", іпотекодсржатель (ПpАТ "Вінниця-млин") має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання.

26.04.2011 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 було внесено інформацію до Державного реєстру іпотек та в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення заборони відчуження зазначеного в Договорі комплексу активів ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", в тому числі на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області.

Внаслідок невиконання ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, позивач надіслав на його адресу претензію №72 від 01.08.2013 року, у якій запропонував товариству протягом 30-ти днів з моменту її отримання сплатити наявну у нього заборгованість в сумі 551232,00 грн., одночасно повідомивши, що в іншому випадку ПрАТ "Вінниця-млин" буде змушене задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 26.04.2011 року та використати своє право на майно, що є предметом іпотеки.

Листом від 02.09.2013 року уповноважена особа ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" повідомила позивача про те, що вимоги ПрАТ "Вінниця-млин" визнає в повному обсязі, однак враховуючи відсутність коштів на рахунках у товариства, запропонувало їх задовольнити за рахунок предмету іпотеки за іпотечним договором та набути право власності на нього.

20.05.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України проведено реєстрацію права власності за ПрАТ "Вінниця-млин" на частину предмета іпотеки, а саме на нежитлові приміщення, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформаційною довідкою (а.с. 16, 71-73).

Разом з тим, звернувшись, з метою реєстрації права власності на іншу частину іпотечного майна, а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, із відповідною заявою до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, рішенням державного реєстратора №24706837 від 24.09.2015 року у такій реєстрації позивачу було відмовлено. Дана відмова, окрім іншого, вмотивована тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено наявність арешту на всьому нерухомому майні іпотекодавця - ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат".

Так, в ході дослідження підстав накладення арешту на майно ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції знаходились виконавчі провадження:

- №39573215 з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №2-1386/11/0205 від 24.02.2012 року, про стягнення з ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" боргу в сумі 6564,10 грн., стягувач - ОСОБА_5 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2013 року);

- №40113577 з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №2-1589/11/0205 від 07.02.2012 року, про стягнення з ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" боргу в сумі 9197,00 грн., стягувач - ОСОБА_3 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2013 року);

- №43705289 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області №11/26/2011/5003 від 19.04.2011 року, про стягнення з ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" боргу в сумі 7955,40 грн., стягувач - ОСОБА_6 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2014 року);

- №43859597 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду №2а/0270/3143/11 від 18.07.2011 року, про стягнення з ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" боргу в сумі 3400,00 грн., стягувач - Держава (постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року);

15.10.2013 року постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 виконавчі провадження №39573215 та №40113577, стягувачами у яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були об'єднані до зведеного виконавчого провадження №41085582.

Постановами головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 від 26.06.2014 року та 15.07.2014 року виконавчі провадження №43705289 та №43859597 також були приєднані до зведеного виконавчого провадження №41085582.

Згідно облікової картки на зведене виконавче провадження № 41085582, у ньому обєднано чотири вищезазначених проваджень на загальну суму 27116,50 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 від 27.08.2015 року, винесеною в межах виконавчого провадження №39573215, накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області.

Також встановлено, що 08.10.2015 року в рамках цього ж виконавчого провадження №39573215, державним виконавцем було винесено постанову про його закінчення, на підставі заяви ОСОБА_5 (стягувача) про сплату боржником (ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат") боргу, який був предметом стягнення (а.с. 77, 78).

В свою чергу в межах інших трьох виконавчих проваджень (№40113577, №43705289, №43859597), які входили до зведеного виконавчого провадження №41085582, державним виконавцем винесено окремі постанови від 08.10.2015 року про повернення виконавчих документів стягувачам ОСОБА_3, ОСОБА_6 та Державній інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Вінницькій області (а.с. 81, 84, 88). Дані постанови винесенні у зв'язку з тим, що державним виконавцем в ході здійснення заходів спрямованих на виявлення майна боржника було встановлено, що все належне боржнику ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" майно знаходить у заставі ПрАТ "Вінниця-млин", а іншого майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Разом із тим, 25.11.2015 року одна із стягувачів, щодо якої попередньо винесена постанова про повернення виконавчого документа, - ОСОБА_3 повторно звернулась із заявою про примусове виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №2-1589/11/0205 від 07.02.2012 року, на підставі якої того ж дня старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49473591, та надано боржнику (ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат") строк на добровільне виконання до 02.12.2015 року (а.с. 90).

Проте, в строк до 02.12.2015 року рішення боржником самостійно виконане не було, у зв'язку з чим, постановою від 03.12.2015 року в межах цього ж виконавчого провадження накладено арешт на все майно, що належить ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" (а.с. 64).

Тобто судом встановлено, що перший арешт, який накладений постановою державного виконавця від 27.08.2015 року на земельну ділянку ТОВ "Жмеринський мясокомбінат" в межах виконавчого провадження ВП №39573215, приєднаного до зведеного виконавчого провадження ВП № 41085582, у даний час не є скасованим незважаючи на те, що виконавче провадження ВП №39573215 є закінченим. А усі інші виконавчі провадження, які приєднані до зведеного виконавчого провадження ВП № 41085582, є завершеними, позаяк виконавчі документи на підставі яких вони були відкриті повернуті стягувачам згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Другий же арешт майна боржника, накладений постановою від 03.12.2015 року також є чинним, так як реалізований у діючому виконавчому провадженні ВП №49473591 (стягувач ОСОБА_3В.).

На думку позивача вищезазначені постанови про накладення арешту на предмет іпотеки від 27.08.2015 року та 03.12.2015 року, що винесені і межах виконавчих проваджень №39573215 та №49473591, є неправомірними, оскільки порушують його права як іпотекодержателя на пріоритетне задоволення своїх вимог згідно іпотечного договору від 26.04.2011 року.

Крім того, у наданих суду як письмових так і усних поясненнях представник позивача також вказав, що про наявність обмежень на майно ТОВ "Жмеринський мясокомбінат", яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин", він дізнався із рішення державного реєстратора від 24.09.2015 року, яке отримав лише у грудні 2015 року та в якому окрім дати накладення арешту жодних інших відомостей про орган, який наклав арешт, підстави його накладення вказано не було. Безпосередньо про існування вищезазначених постанов державного виконавця про накладення арешту позивач дізнався 30.03.2016 року із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №56278936, а тому звернувся до суду з відповідним позовом лише 31.03.2016 року. Такі доводи, на переконання суду, є обґрунтованими, оскільки по перше: ПрАТ "Вінниця-млин" не є стороною у виконавчих провадженнях, в межах яких винесено оскаржувані постанови, а тому було позбавлене можливості отримати їх копії; а по друге: у судовому засіданні представником відповідача не надано жодних доказів в підтвердження надсилання вищезазначених постанов позивачу, та, як наслідок, доказів їх вручення. Більше того, представником відповідача визнано ту обставину, що таких доказів не існує. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про дотримання позивачем встановлених ст. 99 КАС України строків звернення до суду.

Так, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV та Законом України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року № 898-IV у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

При цьому, в силу частини восьмої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

За змістом частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Водночас, у силу частини третьої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Із зазначеного слідує, що звернення стягнення на майно боржника в порядку примусового виконання допускається і за рахунок заставленого майна боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у конкретно визначених випадках, та в свою чергу не забороняє здійснювати опис та накладати арешт на майно, що перебуває в заставі, в тому числі для забезпечення задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому, частиною 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов'язок роз'яснити заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Тобто, норми Закону України "Про виконавче провадження" не містять заборони державному виконавцю здійснювати опис та накладати арешт на все майно, в тому числі, й на те, що перебуває у іпотеці.

Аналогічні висновки відображені у листі Верховного Суду України від 01.02.2015 року про "ОСОБА_2 судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна".

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції, в частині накладення арештів на майно ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин", а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

В свою чергу визначаючись щодо решти позовних вимог, суд акцентує увагу на тому, що положеннями статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений чіткий перелік підстав, коли на заставлене майно боржника може бути звернено стягнення особою, яка не є заставодержателем.

Верховний Суд України у постанові від 09.04.2014 року у справі №6-13цс14 зазначив, що з урахуванням положень частини восьмої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" та частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відтак, накладення арешту постановами від 27.08.2015 року та 03.12.2015 року, в межах виконавчих проваджень №39573215 та №49473591, є елементом процедури стягнення на майно боржника на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями спірного майна, тому відповідач, накладаючи арешт на нерухоме майно - земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, повинний керуватися приписами частини третьої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" та положеннями Закону України "Про іпотеку".

Положеннями частини другої статті 3 Закону України "Про іпотеку" закріплено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Отже, право застави (іпотеки) у даному випадку виникає з моменту реєстрації іпотечних договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, право іпотеки на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, виникло в ПрАТ "Вінниця-млин" з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору від 26.04.2011 року та накладення нотаріусом заборони відчуження такого нерухомого майна, зареєстрованої в реєстрі за №554,555, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №56278936.

Водночас, судові рішення, на виконання яких відкриті виконавчі провадження №39573215 та №49473591, в межах яких накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, прийняті пізніше державної реєстрації іпотеки, тобто 26.04.2011року. За таких обставин, право застави (іпотеки) ПрАТ "Вінниця-млин" виникло до винесення судових рішень про стягнення з ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" коштів на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями.

Суд також звертає увагу, що на момент вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного нерухомого майна, право іпотеки на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинено, іпотечний договір від 26.04.2011 року є чинним.

Крім того, як вбачається із претензії ПрАТ "Вінниця-млин" від 01.08.2013 року на адресу ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", розмір заборгованості останнього перед іпотекодержателем (ПрАТ "Вінниця-млин") становить 551232,00 грн., тоді як вартість предмету іпотеки, відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки від 26.04.2011 року становить 550989,00 грн.

Тобто, вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю.

Аналізуючи норми частини третьої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" суд звертає увагу, що задоволення вимог на заставлене майно, тобто предмет іпотеки, може бути здійснено лише за виконання двох умов: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави повинна перевищувати розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Таким чином, умови, встановлені приписами статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів у виконавчих провадженнях №39573215 (приєднане до зведеного ВП №41085582) та №49473591, які не є заставодержателями на заставлене майно, у даному випадку відсутні.

При цьому, суд критично оцінює посилання третьої особи - ОСОБА_3 на те, що накладення арешту на дану земельну ділянку є єдиним способом, який може забезпечити задоволення її вимог як стягувача у виконавчому провадженні ВП №49473591 на суму 9197грн., оскільки у ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" наявне інше майно, зокрема транспортні засоби, яке не є предметом іпотеки та на яке може бути звернуто стягнення для задоволення її вимог як стягувача. Підтвердженням цього слугує повідомлення Територіального сервісного центру №0541 від 27.01.2016р. про реєстрацію за ТОВ "Жмеринський мясокомбінат" двох транспортних засобів: УАЗ 3303, д.н.з. 01674ВІ та ГАЗ5312, д.н.з. НОМЕР_1; постанови державного виконавця про арешт вказаних автомобілів та їх розшук від 10.02.2016р.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позивач, як іпотекодержатель з вищим пріоритетом, встановленим Законом України "Про іпотеку", володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення відповідачами арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право позивача на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11.09.2013 року №К/800/1343/13 та від 04.02.2014 року №К/9991/74324/12.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність накладення арешту на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015 року та 03.12.2015 року, винесених в межах виконавчих проваджень №39573215 та №49473591, в частині накладення арештів на майно ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин", а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Суд звертає увагу, що у відповідності до пункту 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20.05.2013 року № 8, публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно. Тобто, у даному випадку вирішення спору щодо звільнення майна з під арешту (скасування постанов про накладення арешту та зобовязання відповідача його зняти) належить до адміністративної юрисдикції.

Відтак, враховуючи, що наявність арешту на земельній ділянці площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, яка розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, та належить ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат", обмежує забезпечене іпотекою право позивача на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність звільнення з під арешту вищезазначеної земельної ділянки у спосіб зобовязання орган державної виконавчої служби зняти арешти та заборони на відчуження даного нерухомого майна, які накладені постановами державного виконавця від 27.08.2015 року та 03.12.2015 року.

Таким чином позовні вимоги у цій частині позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати суду звіт про виконання постанови суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов'язком.

Оскільки рішення суду яке набрало законної сили згідно статтей 14, 255 КАС України є обовязковим до виконання для відповідача як субєкта владних повноважень, і умисне невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом, тому суд враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини приходить до висновку про відсутність в даному випадку підстав для застосування ст. 267 КАС України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції Закону від 22.05.2015 року № 484-VII, за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для юридичної особи становить один розмір мінімальної заробітної плати. Водночас, в силу вимог частини 3 статті 6 цього Закону, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1378 грн., а тому ставка судового збору за подання адміністративного позову з однією вимогою немайнового характеру становить 1378,00 грн.

Так, із прохальної частини позовної заяви слідує, що позивачем заявлено чотири окремих позовні вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дій, скасування двох окремих постанов та зобовязання вчинити дії), а тому належний до сплати розмір судового збору за звернення до суду з даною позовною заявою мав становити 5512,00 грн. (1378,00 х 4).

Натомість, згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення №37 від 31.03.2016 року позивач при зверненні до адміністративного суду сплатив судовий збір у розмірі 1378,00 грн., тобто за одну позовну вимогу немайнового характеру, у зв'язку з чим ухвалою суду від 04.04.2016 року дану позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу сплатити решту судового збору в сумі 4134,00 грн.

Вимоги ухвали від 04.04.2016 року позивачем в повній мірі виконанні не були, проте, враховуючи надані ним письмові пояснення, ухвалою від 12.04.2016 року судом відкрито провадження та в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату недоплаченої частини судового збору до ухвалення рішення у справі.

Відтак, беручи до уваги ухвалення рішення у даній справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ "Вінниця-млин" недоплаченої суми судового збору в розмірі 4134 гривні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи прийняття судом рішення про задоволення трьох із чотирьох заявлених позовних вимог та стягнення із позивача недоплаченої суми судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати зі сплати судового збору які стосуються задоволених позовних вимог не на користь відповідача, як субєкта владних повноважень, у сумі 4134,00 грн. (5512 - 1378), підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції від 27.08.2015 року ВП №39573215 про накладення арешту на майно боржника - ТОВ "Жмеринський мясокомбінат" та оголошення заборони на його відчуження, а саме на земельну ділянку площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, яка передана в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) згідно іпотечного договору від 26 квітня 2011 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції від 03.12.2015 року ВП №49473591 про накладення арешту на майно боржника - ТОВ "Жмеринський мясокомбінат" та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту та заборони здійснювати відчуження щодо земельної ділянки площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області, яка передана в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) згідно іпотечного договору від 26 квітня 2011 року.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції зняти арешти та заборони на відчуження з майна ТОВ "Жмеринський м'ясокомбінат" (ідентифікаційний код: 13302458), накладеного постановами від 27.08.2015 року та від 03.12.2015 року, яке передане в іпотеку ПрАТ "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) згідно іпотечного договору від 26 квітня 2011 року, а саме з земельної ділянки площею 1,0983 га, кадастровий номер :00:001:2783, що розташована по вул. Верхня Трудова, 35, міста Жмеринка Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) в дохід бюджету за наступними реквізитами: ОДЕРЖУВАЧ: УДКСУ у м. Вінниці (м. Вінниця), код платежу 22030101; , ОСОБА_7: ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО: 802015, р/р: 4002, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд, недоплачену суму судового збору в розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції на користь Приватного акціонерного товариства "Вінниця-млин" (ідентифікаційний код: 30804187) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович