Справа № 279/1966/16-а
Суддя: Остапенко Н. М.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/1966/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Остапенко Н.М.

за участю секретаря Райвахівської Л.В.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона працює державним службовцем на посаді начальника Держземагенства у Коростенському районі Житомирської області та перебуває на пенсійному обліку у відповідача як отримувач пенсії за нормами Закону України Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування. З 1 квітня 2015 року пенсія їй не виплачується

17.03.2016 року в зв,язку з припиненням виплати пенсії вона звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, однак отримала лист - відповідь на свою заяву за № 4135/02 від 21.03.2016 року, в якому відповідач відмовив їй у відновленні пенсії.

Вважає, що відповідач протиправно і безпідставно відмовив їй у відновленні пенсії, оскільки, приймаючи рішення про відмову у відновленні пенсії, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Просить визнати дії відповідача протиправними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області провести нарахування і виплату їй пенсії за віком - 34700,58 грн у повному обсязі за період з 01.10.2015 року по дату прийняття судом рішення у справі ( з нарахуванням компенсації втрати частини доходів) та проводити її нарахування і виплату у повному обсязі у подальшому, стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області на її користь сплачений судовий збір за подання до суду позову.

В судове засідання сторони не зявились, просили справу розглядати у їх відсутність, що є підставою не фіксувати судове засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює державним службовцем на посаді начальника Держземагенства у Коростенському районі Житомирської області та з 20.06.2006 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області, як отримувач пенсії за віком за нормами Закону України «Про Державну службу».

З 01.04.2015 р. відповідачем припинено виплату позивачці зазначеної вище пенсії у звязку із внесенням змін до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими було тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, припинено виплату пенсій у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Зазначені обставини підтверджуються листом відповідача № 4135/02 від 21.03.2016 року (а.с. 10), запереченням на адміністративний позов № 5530/07 від 31.03.2016 року (а.с. 23-25 ).

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено в звязку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року до абзацу другого частини 1статті 47 Закону України «Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування" були внесені зміни, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбаченихзаконами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (надалі - Закон № 213 ) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу»; «Про прокуратуру»; «Про судоустрій і статус суддів»; «Про статус народного депутата України»; «Про Кабінет Міністрів України»; «Про судову експертизу»; «Про Національний банк України»; «Про службу в органах місцевого самоврядування»; «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 1 червня 2015 року не був прийнятий закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, з вказаної дати втратили чинність норми законів України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, особам, які підпадають під дію цих Законів, пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року втратили свою чинність правові підстави тимчасового припинення виплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому, вимога позивачки щодо відновлення виплати їй раніше призначеної пенсії є законною.

При цьому судом враховано наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивачки на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що існують підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачці у виплаті пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування»

Однак, суд вважає, що позивачці слід відновити виплату пенсії з 14.09.2015 року по 01.01.2016 року, оскільки ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в редакції Закону № 911-V111 від 24.12.2015 року визначено, що пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема Законом України Про державну службу пенсії не виплачуються.

Тому суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.8-11, 18, 71, 160-162 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.10.2015 року пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирській області з 01.10.2015 року по 01 01.2016 року відновити виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Повернути із Державного бюджету України ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

В решті позову відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в Житомирський апеляційний адміністративний суд через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :