Справа № 161/3798/16-а
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3798/16-а
Провадження № 2-а/161/240/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 р. суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 16.10.2003 року перебуває на обліку в Луцькому обєднаному ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області у звязку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% середнього заробітку.

25.03.2014 року був звільнений з органів прокуратури відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у звязку з виходом на пенсію.

Вказує, що 26.03.2015 року звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Луцьку із заявою про перерахунок пенсії і її подальшу виплату без обмеження її граничного розміру.

16.04.2015 року вказаним ОСОБА_2 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», у звязку з підвищенням заробітних плат працівників прокуратури, ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Луцьку, позивачу проведено перерахунок пенсії в розмірі 90% середнього заробітку за відповідною посадою та з грудня 2016 року здійснюється її оплата по даний час без обмеження граничного розміру пенсії.

Але, надавши 24 березня 2015 року довідку ОСОБА_2 ПФУ в м. Луцьку про заробітну плату для подальшого перерахунку ОСОБА_2 пенсії ОСОБА_1, прокуратурою Волинської області помилково проведений розрахунок заробітної плати не з посади, з якої призначена пенсія (у жовтні 2003 року ОСОБА_1 обіймав посаду прокурора Волинської області, і тоді ж призначена пенсія за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»), а з посади заступника прокурора цієї області, з якої останній звільнився в березні 2014 року у звязку з виходом на пенсію.

Також, не перевіривши належним чином документи пенсійної справи, а саме: довідку з прокуратури Волинської області про заробітну плату з посади прокурора області, з якої призначена пенсія в жовтні 2003 року, управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку в грудні 2015 року, виконавши рішення суду за позовними вимогами, підтвердило право позивача на перерахунок пенсії та її виплату без обмеження граничного розміру, яке виникло з травня 2012 року та проведено перерахунок пенсії у розмірі 90% середнього заробітку та здійснює її виплату по даний час без обмеження граничного розміру пенсії, але не з відповідної посади прокурора області, яку позивач обіймав на час призначення пенсії, а з посади заступника прокурора області.

Внаслідок допущених цими структурами помилок, порушене соціальне право позивача на отримання належної суми пенсії.

Просить суд визнати протиправними дії Луцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області щодо відмови у перерахунку йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобовязати ОСОБА_3 обєднане ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області перерахувати з 24 березня 2015 року призначену пенсію згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року), на підставі довідки прокуратури Волинської області від 11.02.2016 року № 18-115 вих, в розмірі 90% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії за 12 місяців; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2016 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22.04.2016 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Луцьку на належного відповідача ОСОБА_3 обєднане ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Волинській області.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.10.2003 року перебуває на обліку в Луцькому обєднаному ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Волинській області, де отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% середньомісячного заробітку.

25.03.2014 року був звільнений з органів прокуратури відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у звязку з виходом на пенсію.

Вказує, що 26.03.2015 року звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Луцьку із заявою про перерахунок пенсії і її подальшу виплату без обмеження її граничного розміру.

16.04.2015 року вказаним ОСОБА_2 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», у звязку з підвищенням заробітних плат працівників прокуратури, ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Луцьку, позивачу проведено перерахунок пенсії в розмірі 90% середнього заробітку за відповідною посадою та з грудня 2016 року здійснюється її оплата по даний час без обмеження граничного розміру пенсії.

Але, надавши 24 березня 2015 року довідку ОСОБА_2 ПФУ в м. Луцьку про заробітну плату для подальшого перерахунку ОСОБА_2 пенсії ОСОБА_1, прокуратурою Волинської області помилково проведений розрахунок заробітної плати не з посади, з якої призначена пенсія (у жовтні 2003 року ОСОБА_1 обіймав посаду прокурора Волинської області, і тоді ж призначена пенсія за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»), а з посади заступника прокурора цієї області, з якої останній звільнився в березні 2014 року у звязку з виходом на пенсію.

Також, не перевіривши належним чином документи пенсійної справи, а саме: довідку з прокуратури Волинської області про заробітну плату з посади прокурора області, з якої призначена пенсія в жовтні 2003 року, управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку в грудні 2015 року, виконавши рішення суду за позовними вимогами, підтвердило право позивача на перерахунок пенсії та її виплату без обмеження граничного розміру, яке виникло з травня 2012 року та проведено перерахунок пенсії у розмірі 90% середнього заробітку та здійснює її виплату по даний час без обмеження граничного розміру пенсії, але не з відповідної посади прокурора області, яку позивач обіймав на час призначення пенсії, а з посади заступника прокурора області.

29 лютого 2016 року позивач звернувся до Луцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, надавши довідку прокуратури Волинської області від 22.02.2016 року про заробітну плату згідно займаної посади прокурора цієї області, з якої і призначена пенсія відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами станом на 12.07.2001 року) в розмірі 90% середнього заробітку.

04.03 2016 року відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії згідно з листом від 04.03.2016 року за № 114/ Г-01, у якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIІІ тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону у період роботи на посадах, які дають на призначення (перерахунок) пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про прокуратуру», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується та не перераховується.

У жовтні 2003 року з посади прокурора області ОСОБА_1 призначена пенсія у розмірі 90% з урахуванням загального стажу роботи понад 21 рік, у тому числі під час роботи в органах прокуратури понад 17 років.

Гарантовані законом підстави та порядок перерахунку призначених раніше пенсій прокурорам чітко регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції на час призначення пенсії).

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, винятково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911 - VІІІ, що тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону у період роботи на посадах, які дають право на призначення (перерахунок) пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про прокуратуру», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується та не перераховується, є необґрунтованими відповідно до Закону.

Слід зазначити, що ці обмеження не стосуються пенсіонерів органів прокуратури, які до 01 жовтня 2011 року, тобто до вступу в дію Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» вже отримували пенсію і мали гарантоване право на її перерахунок, що підтверджено ОСОБА_2 пенсійного фонду виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року та іншими судовими рішеннями, як місцевих судів, так і Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_4 України: Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно зі ст. 3 ОСОБА_4 України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України (ст. 19 ОСОБА_4 України).

Згідно зі ст. 21 ОСОБА_4 України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_4 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_4, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 ОСОБА_4 України).

У частині 1 статті 58 ОСОБА_4 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з вимогами ст. 64 ОСОБА_4 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України.

Так, держава взяла на себе обовязок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і субєктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 ОСОБА_4 України, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Передбачена дефініція у п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі ЗУ «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, викладені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Питання про застосування цього Закону у часі регулюється згідно зі ст.ст. 21-22 ОСОБА_4 України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного вбачається, що при перерахунку пенсії позивачу, як працівнику прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зокрема, у постанові пленуму Верховного суду України «Про застосування ОСОБА_4 України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року зазначено, що відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення на задовільному рівні, докладати зусиль для її поступового піднесення на більш високий рівень, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_4 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_4 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо [рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002)].

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).

У цьому ж рішенні зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Таким чином, виходячи зі змісту статтей 22 та 64 ОСОБА_4 України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348-а-13) та 17 грудня 2013 року (справа № 21-445-а-13).

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу у 2003 році та в розмірі 90% від заробітної плати.

Обґрунтування щодо відсутності зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 року в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІГ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-348а13 та від 17.12.2013, від 01.07.2014 року (справа №21-244а14), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Зясувавши всі фактичні дані у справі, суд вбачає протиправність дій відповідача в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії, оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена 16.10.2003 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв у порушення ст. 19 ОСОБА_4 України та наведених норм права, що встановлюють порядок обрахування пенсії працівнику прокуратури, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що нова редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» значно звужує зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким пенсія була призначена раніше. При перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення йому пенсії станом на 16.10.2003 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання дій Луцького обєднаного ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Волинській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу в розмірі 90% суми заробітної плати протиправними та зобовязання ОСОБА_3 обєднане ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% суми заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-115вих. від 11 лютого 2016 року, за 12 місяців починаючи з 24 березня 2015 року з урахуванням виплачених сум.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження відповідача, які викладені в письмових запереченнях, так як вони повністю спростовуються з підстав викладених у рішенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: вирішує справи відповідно до ОСОБА_4 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені ОСОБА_4 та законами України.

У відповідності до ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 11 КАС України).

Відповідно до ст. 13 КАС України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 14 КАС України).

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Врахувуючи вищенаведене, на підставіч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 ОСОБА_4 України, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, керуючись ст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч. 1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Луцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-115 вих. від 11.02.2016 року протиправними.

Зобовязати ОСОБА_3 обєднане ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за 12 місяців з 24 березня 2015 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року), на підставі довідки прокуратури Волинської області від 11.02.2016 року № 18-115 вих., в розмірі 90% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5