Справа № 823/112/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/112/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Городищенське відділення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Городищенське відділення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20.10.2015 та № від 18.12.2015.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим не погоджується колегія суддів в повній мірі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2008 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та позивачем (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/0448/82/0010743.

08.05.2014 до вищезазначеного кредитного договору між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем був укладений додатковий договір про припинення зобов'язання, відповідно до якого кредитор звільняє позичальника від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним.

28.09.2015 за вих. № 04-20/2024 АТ «Райффайзен Банк Аваль» на запит ДПІ надіслало інформацію контролюючому органу щодо прощення ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору в сумі 97 889,81 грн в II кварталі 2014 році (а.с. 49).

На підставі встановленої інформації наказом за № 280 від 08.10.2015 Корсунь-Шевченківської ОДПІ призначена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_2 на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України щодо дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2014, про що позивачу надіслано повідомлення (а.с. 9).

За результатами перевірки відповідачем складений акт № 820/17-025/НОМЕР_3 від 20.10.2015 «Про результати перевірки ОСОБА_2», яким зафіксовано порушення п. 179.1 ст. 179 ПК України (не подача у строки річної декларації про майновий стан і доходи громадян за 2014 рік) та пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, а також п. 167.1 ст. 167 ПК України (не сплата ПДФО за 2014 рік у сумі 14683, 47 грн).

За наслідками перевірки та на підставі акту перевірки державною податковою інспекцією винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.10.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 18524, 34 грн в т.ч. 14683, 47 грн основного платежу та 3840, 87 грн штрафних санкцій;

- № від 18.12.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 2142, 75 грн в т.ч. 1714,2 грн основного платежу та 428, 55 грн. штрафних санкцій.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2010 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Товариства «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в розмірі 21 892, 30 грн - заборгованості по кредитному договору. В зазначену суму заборгованості входять: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 13742, 74 грн; проценти, нараховані за користування кредитом - 3 429, 33 грн; нарахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором - 4 720, 23 грн.

Відповідно до Договору про припинення зобов'язань за кредитним Договором № 014/0448/82/0010743 від 26.06.2008, який укладено 08.05.2014, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на день укладення цього Договору встановив розмір боргу позичальника у розмірі 97 889, 81 грн, з яких: основна сума боргу (неповернутого кредиту) 3 795, 84 грн; проценти нараховані за користування кредитом - 8856, 29 грн; нарахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором 85 237, 68 грн.

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_4 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що ОСОБА_2 загалом сплачено банку кошти в розмірі 22 253, 90 грн.

При цьому, протягом часу з моменту, на який було встановлено суму боргу ОСОБА_2 рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2010 (тобто з 31.03.2010) по дату укладення Договору про припинення зобов'язань за кредитним Договором № 014/0448/82/0010743 (тобто по 08.05.2014) ОСОБА_2 було заголом сплачено банку 15 990,00 грн.

Таким чином, із зазначеної суми сплачених коштів на погашення основної суми (тіла) кредиту банком було зараховано наступні кошти: 13 742,74 грн (борг по тілу за судовим рішенням) - 3795,84 грн (залишок боргу по тілу згідно договору про припинення зобов'язань) = 9946,90 грн. Решта суми сплачених коштів зарахована банком на погашення нарахованих процентів та пені, що складає 6043,10 грн (15 990,00 грн - 9946,90 грн).

Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2010 загальний розмір боргу по пені та процентах станом на 31.03.2010 було визначено в сумі 8 149,56 грн (3429,33 грн (проценти станом на 31.03.2010) + 4720,23 грн (пеня станом на 31.03.2010).

При цьому, в подальшому, після рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2010, банком зараховано в рахунок погашення боргу по відсоткам та пені, як зазначено вище 6043,10 грн, сплачених ОСОБА_2 Тому, несплачена частина (залишок) боргу по процентах і пені, суми по яких були визначені рішенням суду становить 8149,56 грн (борг по процентах і пені, встановлений рішенням суду) - 6043,10 (зараховано банком на погашення боргу по процентах і пені після рішення суду) = 2106,46 грн.

Таким чином, загальна сума залишку боргу, який стягнуто за судовим рішенням від 05.05.2010 з ОСОБА_2 на користь банку, враховуючи часткову його сплату, на момент укладення Договору про припинення зобов'язань за кредитним Договором № 014/0448/82/0010743, становить 5 902,30 грн (3795,84 грн (залишок тіла згідно договору про припинення зобов'язань) + 2106,46 грн (залишок пені та процентів після часткового погашення стягнутого за рішенням суду).

Тобто, станом на дату укладення Договору про припинення зобов'язань за кредитним Договором № 014/0448/82/0010743 (08.05.2014) підтверджена судовим рішенням частина непогашеного боргу становила 5 902,30 грн. Саме цю сума мав би задекларувати позивач у 2014 році у відповідності до пп. «д» пп. 164.2.17 Податкового кодексу України, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У відповідності до пп. «б» п.176.2 Податкового кодексу України сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором (банком) у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, ознакою доходу « 126».

Згідно пп.49.18.4 та п.179.7 Податкового кодексу України платник податку, боржник зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації. Податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою) (п.49.1 ПК України).

Крім того, згідно п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Так, рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Товариства «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в розмірі 21 892,30 грн, після чого кредитні стосунки між ОСОБА_2 та фактом фактично були трансформовані в заборгованість позивача перед банком, яка в свою чергу була частково погашена в період з 31.03.2010 по 08.05.2014, що є підтвердженням фактичної не виплаченої суми прийнятого зобов'язання, яке може вважатись, в даному випадку, як дохід.

Таким чином, у даній ситуації у позивача виник обов'язок відобразити дохід у розмірі 5 902,30 грн - залишок боргу, який стягнуто за судовим рішенням від 05.05.2010, однак, позивач не дотримався зазначеної норми Кодексу та не здійснив самостійне декларування свого доходу (додаткового блага).

Щодо сум процентів - 8856, 29 грн та пені - 85 237,68 грн, то ці кошти, на думку колегії суддів, не є доходом, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною першою ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, утриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені та процентів є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком.

Прощена позивачу пеня та проценти не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені та процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що пеня та проценти за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нараховані банком відповідно до договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що пеня не є доходом ОСОБА_2 та додатковим благом, оскільки нарахування пені є засобом забезпечення договірних зобов'язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі її як стягувати, так і не стягувати.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту.

Отже, враховуючи, що оподатковувана сума прощеного боргу за кредитним договором складає 5 902,30 грн, то оподаткуванню підлягає тільки вказана сума (5 902,30 грн * 15% = 885,35 грн+ 25% штрафу - 221, 34 грн).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2015 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем - у розмірі 13 798,12 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3 619,53 грн.

Крім того, як зазначалось вище, під час розгляду скарги ОСОБА_2 на податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2015 ГУ ДФС у Черкаській області прийнято рішення про донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати ПДФО за 2014 рік в сумі 2 142,75 грн (1714,20 основного платежу та 428,55 грн штрафних санкцій).

Згідно п. 167.1 ст. 167.ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Враховуючи те, що оподатковувана сума прощеного боргу за кредитним договором складає 5 902,30 грн, а не 97 889,81 грн, як помилково вважає податковий орган, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування, а не 17 відсотків, як невірно розраховано в податковому повідомленні-рішенні № від 18.12.2015. З цих підстав, дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20.10.2015 в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем - у розмірі 13 798,12 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3 619,53 грн та № від 18.12.2015 повністю та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Городищенське відділення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 20.10.2015 в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем - у розмірі 13 798,12 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3 619,53 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Городищенське відділення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 18.12.2015.

В решті постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 20.05.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.