Справа № 826/3186/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3186/16 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомплект ЛТД» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомплект ЛТД» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.09.2015 №, №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.09.2015 №, №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року позовну заяву повернуто заявникові на підставі статті 108 КАС України у зв'язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача про обставини справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року залишена без руху позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомплект ЛТД» з наданням п'ятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви з для отримання ухвали. Як на підставу для залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано документу про сплату судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2016 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви. Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив скрутний майновий стан та неможливість сплати судового збору під час подачі позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повертаючи позовну заяву оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив зазначений ним скрутний майновий стан та неможливість сплати судового збору під час подачі позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує податкові повідомлення - рішення від 23.09.2015 №, №, якими позивачу збільшено грошове зобов'язання на загальну суму 8479226,00 грн.

При визначенні характеру адміністративного позову як майнового слід виходити з наступного.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної особи чи юридичної.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно - правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зазначена правова позиція зумовлена практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням у справі «Щокін проти України», з якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

В даному випадку реалізація оскаржуваних податкових повідомлень - рішень може призвести до зменшення майна позивача, що є втручанням до його майнових прав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності податкових повідомлень - рішень про збільшення грошових зобов'язань, оскільки такий позов спрямований на збереження майна особи від неправомірного його перерозподілу на користь держави.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, в даному випадку судовий збір повинен складати 127188,39 грн, проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано документ про сплату судового збору у розмірі 1378,00 грн, як за позов немайнового характеру, який є меншим.

Згідно частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначену норму кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Зазначена норма визначає, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

В обґрунтування відстрочення сплати судового збору позивач посилається на неможливість сплати значного розміру судового збору у зв'язку із фінансовим станом товариства, на підтвердження чого надав довідки банківських установ про залишки коштів на рахунках, а саме від 25 березня 2016 року Облонського відділення №7 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно якої у позивача на рахунку 12629,68 грн, від 25 березня 2016 року Київського відділення №2 ПУАТ «Фідобанк», згідно яких у позивача на рахунку всього 722,62 грн, 0 доларів США, від 25 березня 2016 року відділення №610 АТ «Укрсиббанк», згідно якої у позивача на рахунках 22949,83 грн.

Отже, зазначені обставини свідчать про неможливість сплати позивачем судового збору у повному обсязі.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у необхідно вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до КАС України, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції не врахував вищенаведене та необґрунтовано повернув позовну заяву.

Згідно з пунктом 4 статті 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомплект ЛТД» задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року про повернення позовної заяви скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвалу у повному обсязі складено 17.05.2016 року.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.