Справа № 826/17778/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

19 травня 2016 року м. Київ № 826/17778/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П. розглянув клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1

до третя особа:Кабінету Міністрів України Державна служба України з контролю за наркотиками
провизнання протиправним та скасування розпорядження № 981-р від 16.10.2014 р.,
без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа: Державна служба України з контролю за наркотиками про визнання протиправним та скасування розпорядження № 981-р від 16.10.2014 р.

Позивачем заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державної служби України з контролю за наркотиками» № 981-р від 16.10.2014 р.;

- зобов'язання Міністерства юстиції України вилучити відомості про ОСОБА_1 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» - до розгляду справи по суті;

- заборони Міністерству юстиції України оприлюднити відомості про ОСОБА_1 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» до розгляду справи по суті.

Необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що внаслідок оприлюднення відомостей про позивача у Єдиному державному реєстрі осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», а також надання інформації з реєстру про позивача, як про особу, до якої застосовано положення Закону України «Про очищення влади» та застосовна заборона обіймати державні посади протягом десяти років, на нього поширюється негативне ставлення суспільства до нього щодо злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2. Зокрема, наведене вбачається із коментарів на розміщених позивачем постах у мережі Інтернет, публікації інформації в Реєстрі на підставі діючого Розпорядження Кабінету Міністрів України, що на думку позивача не висвітлює всі необхідні дані, які є категорично значущими для сприйняття позивача суспільством. Реєстр не містить даних щодо того, що відносно ОСОБА_1 перевірка не проводилася, інформації стосовно того, що ОСОБА_1 оскаржує рішення про своє звільнення; що позивач є громадським діячем та Головою партії «Соціалістична Україна», депутатом ВРУ IV скликання, має 4 вищих освіти, вільне знання іноземної мови, навчання за кордоном в сфері наркополітики; є державним службовцем І рангу І категорії, доктором юридичних наук тощо.

Вивчивши клопотання про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Щодо вимоги позивача забезпечити позов шляхом зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державної служби України з контролю за наркотиками» № 981-р від 16.10.2014 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 N 2 в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді.

Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, судам слід мати на увазі, що забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 КАС України, що є неприпустимим.

Частиною четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заборонено забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що забороняється забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державної служби України з контролю за наркотиками» № 981-р від 16.10.2014 р., а тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Окрім того, суд відмовляє в забезпеченні позову шляхом зобов'язання Міністерства юстиції України вилучити відомості про ОСОБА_1 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» - до розгляду справи по суті та заборони Міністерству юстиції України оприлюднити відомості про ОСОБА_1 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» до розгляду справи по суті, оскільки з наведених позивачем доводів та наданих доказів не вбачається існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також те, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидності протиправності рішення, що є обов'язковими критеріями під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Так, посилання позивача на розповсюдження відносно нього у мережі Інтернет негативної інформації не може розцінюватися судом як очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, оскільки це є наслідок застосування до нього заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», за результатами проведення перевірки. Отже, вказана обставина не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання.

Правомірність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення про вивільнення та дотримання при цьому прав та законних інтересів позивача повинна бути досліджена під час розгляду справи по суті. Отже, вирішуючи питання правомірності прийнятого відповідачем рішення про вивільнення позивача, судом має бути досліджено порядок, підстави та спосіб його винесення та надано їм відповідну оцінку.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що протиправність дій відповідача та оскаржуваного рішення в даній справі не є очевидною, а тому суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим та недоведеним, а, відтак, відмовляє в його задоволенні.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позивачем клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко