Справа № 820/12111/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 р.Справа № 820/12111/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Єрьоменко Р.О., відповідача - Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/12111/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ПРОДУКТ"

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ"ЄР-ПРОДУКТ" (далі по тексту - позивач, ТОВ «Прем'єр-Продукт»), звернулося до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, Харківська митниця), в якому просив суд скасувати рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості № 807000011/2015/000730/2 від 05.05.2015 року, картку відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807100000/2015/00483 від 05.05.2015 року, рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості № 807000011/2015/001061/2 від 30.06.2015 року та картку відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016 року по справі № 820/12111/15 залишено без розгляду позовні вимоги за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ПРОДУКТ" до Харківської митниці ДФС про скасування рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/000730/2 від 05 травня 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС № 807100000/2015/00483 від 05 травня 2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 року по справі № 820/12111/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ПРОДУКТ" до Харківської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови - задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001061/2 від 30.06.2015 року.

Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року.

Стягнуто з Харківської митниці ДФС (код 39534151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ПРОДУКТ" (код 38771987) сплачений судовий збір в сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 року по справі № 820/12111/15, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що надані декларантом при митному оформленні документи не підтверджували у повній мірі числового значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, оскільки декларантом під час митного оформлення не подано всіх документів, передбачених ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Стверджує, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, а саме вартість товару, зазначена в інвойсі DR-123544 від 26.06.2015 року, що повинна бути сплачена за ці товари, становить 5213,73 євро, однак, платіжні доручення № 9 та № 10 сплачені на суму 5156 євро. Крім того, у платіжних дорученнях зазначено, що сплата здійснена відповідно до документу, який до митниці не подавався - проформи-інвойсу № 13460 від 09.06.2015 року. Платіжні доручення, надані до митного оформлення, неможливо ідентифікувати та співставити з інвойсами, наданими до митниці. У зв'язку з викладеним, у відповідності до ч.5 ст.55, ч.4 ст.57 Митного кодексу України було проведено процедуру консультації між митницею та декларантом та витребування додаткових документів, перелік яких закріплено у ч.2 ст.53 МК України. Однак, позивачем не було надано жодних додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, натомість, декларант електронним листом звернувся до відповідача з проханням надати рішення про коригування митної вартості. Вищенаведене, на думку відповідача, свідчить про обґрунтованість підстав митного органу вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Крім того, посадовими особами митниці виявлено, що митна вартість, заявлена декларантом (0,29 та 0,32 дол. США за 1 кг - для товару «печінка морожена свійських свиней» та 0,56 дол. США, 0,57 дол. США за 1 кг. - для товару «субпродукти свійських свиней заморожені, серце), є нижчою, ніж рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже було здійснено, а також нижче від цін, визначених додатком № 2 Меморандуму про взаєморозуміння та співробітництво між Всеукраїнською асоціацією імпортерів м'ясопродукції та Державною фіскальною службою України від 25.09.2014 року (0,50 дол. США та 0,75 дол. США відповідно). Враховуючи вищевикладене, вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні такими, що прийняті правомірно, та не вбачає підстав для їх скасування.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 року по справі № 820/12111/15, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в наданих до суду письмових запереченнях та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ПРОДУКТ" (Україна) та компанією Westfleisch eG (Німеччина) було укладено контракт № 5, відповідно до якого компанія зобов'язалась поставити, а позивач - оплатити та прийняти продукти тваринного походження на умовах та за ціною, зазначених в інвойсах на кожну окрему партію товару (пункти 3.1, 4.1. контракту).

На виконання умов укладеного контракту, згідно комерційного інвойсу DR123544 від 26.06.2015 року на умовах FCA (HAMM, Німеччина) на адресу позивача було поставлено товар: "cерце свинне морожене", вагою 3140,50 кг. за ціною 0,45 євро за 1 кг., загальною вартістю 1413,26 євро та "печінка свинна морожена", вагою 17275,00 кг., за ціною 0,22 євро за 1 кг., загальною вартістю 3800,50 євро.

30.06.2015 року позивачем до митного поста "Харків - центральний" Харківської митниці Державної фіскальної служби (надалі - митний орган, відповідач) була подана митна декларація IM 40 ДЕ № 807100000/2015/021433, в якій заявлена митна вартість за основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну (ч.2 ст.57, ст.58 Митного кодексу України), у якій вказано ціну товару, зазначену в інвойсі DR-123544 від 26.06.2015 року, з додаванням витрат на транспортування.

Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження митної вартості товару було подано наступні документи: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № 5 від 12.01.2015 року; комерційний інвойс DR-123544 від 26.06.2015 року; комерційну пропозицію б/н від 26.06.2015 року; прейскурант (прайс-лист) компанії Westfleisch б/н від 26.06.2015 року; банківські платіжні доручення в іноземній валюті №9 від 24.06.2015 року та №10 від 25.06.2015 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати №10/06-15 від 26.06.2015 року); договір перевезення №10 від 23.06.2015 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 26.06.2015 року; книжку МДП (Carnet TIR) SX.75599324 від 27.06.2015 року; сертифікат походження товару А428441 від 25.06.2015 року; сертифікат якості б/н від 26.06.2015 року; міжнародний ветеринарний сертифікат С1462/15 від 26.06.2015 року; ветеринарне свідоцтво ДРД-00 №939250 від 30.06.2015 року; лист декларанта №3 від 23.01.2015 року про відсутність взаємозалежності та лист декларанта №300615 від 30.06.2015 року щодо прийняття рішення по ціні інвойсу та випуску у вільний обіг; копія митної декларації країни відправлення №MRN15DE95EO від 25.06.2015 року.

30.06.2015 року Харківською митницею було направлено на адресу декларанта засобами електронного зв'язку запит про надання додаткових документів. А саме, посилаючись на недостатність наданих документів для визначення митної вартості товару, з вказівкою на ст.ст.52, 58 МК України було зазначено, що декларант або уповноважена ним особа зобов'язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов'язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Крім того, відповідач у вказаному запиті зазначив, що на виконання вимог ст.ст.43, 54 МК України, в зв'язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовішекспертиза).

Також, відповідачем повідомлено, що у зв'язку зі спрацюванням профілю ризику АСАУР "Інспектор2006" необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Вказано, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Також, з метою обміну наявної в митному органі інформації повідомлено, що згідно програмного комплексу ПІК Інспектор 2006, мінімальна митна вартість згідно інформації що наявна в митниці складає: товару №1 -0,50 дол.США/кг. Товару №2-0,75 дол.США/кг.

Таким чином, Харківською митницею визначено наступні підстави сумніву щодо заявленої позивачем митної вартості товару та витребування додаткових документів, зокрема: недостатність документів для визначення складових митної вартості товарів; надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; спрацювання ризику, згенерованого автоматизованою системою аналізу управління ризиками (АСАУР).

З огляду на це, відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації IM 40 ДЕ № 807100000/2015/021433 від 30.06.2015 року та застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів, відповідно до ст.64 Митного кодексу України, у зв'язку з чим було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року та було прийнято рішення про коригування митної вартості № 807000011/2015/001061/2 від 30.06.2015 року, відповідно до якого митна вартість товару склала: "cерце свинне морожене", вагою -2104,14 євро із розрахунку за ціною 0,67 євро за 1 кг. та "печінка свинна морожена", -7773,75 євро із розрахунку 0,45 євро за 1 кг.

В графі 33 оскаржуваного рішення в якості обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58, 59, 60-63 Митного кодексу України, митний орган послався на наступне: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв'язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта видати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформації щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріали та витрати, понесені виробником в зв'язку з виробництвом товарів; витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Не погодившись із вказаним рішенням про коригування митної вартості № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року, ТОВ «Прем'єр-продукт» звернулось до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у позивача були відсутні обмеження на використання придбаного товару, умови або застереження, які перешкоджали визначенню вартості цих товарів. Умовами укладеного контракту не було передбачено сплати роялті або ліцензійних платежів, додаткових прямих або опосередкованих виплат постачальнику товару (компанії), взаємопов'язаність між сторонами контракту відсутня.

Тобто, у позивача були відсутні обмеження на застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), передбачені статтею 58 глави 9 Митного кодексу України, про що позивач повідомив відповідача листом, наданим разом з митними деклараціями (т.1, а.с.101).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Згідно з ветеринарними сертифікатами на експорт та сертифікатами якості, саме компанія Westfleisch eG визначена безпосереднім виробником продукції, та саме за місцем відправлення - Hamm (Німеччина) зареєстровано бойні компаній, що підтверджує "ціну виробника за контрактом", яка сформована без додавання будь яких інших додаткових складових до ціни продукції (посередницьких, представницьких, дистриб'юторських витрат тощо). Товар, що імпортувався позивачем, ліцензуванню не підлягав, страхування не здійснювалось, сплата роялті, ліцензійних або інших додаткових платежів умовами контракту не передбачалась. Позивач з постачальником не були пов'язаними особами.

Відповідно до ч.2 ст.256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Однак, слід відмітити, що відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості (графа 33) не зазначив жодних зауважень до поданих декларантом документів, не вказав конкретні факти (докази) або обставини, які об'єктивно свідчили про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і такі розбіжності впливають на числове значення складових митної вартості.

Без викладення у рішенні таких зауважень відсутні підстави для твердження про неповноту наданих документів позивачем або недостовірність вказаних у них відомостей, та, відповідно, відповідачем не дотримано умов для подальшого уточнення відомостей шляхом витребування у декларанта додаткових документів.

Разом з тим, в електронному повідомленні на адресу декларанта було викладено запит відповідача про надання додаткових документів, при цьому у цьому повідомленні Харківською митницею продублювано зміст ч.3 ст.53 Митного кодексу України та витребувано всі документи, передбачені даною нормою, без конкретизації, які саме документи вимагаються та які саме відомості щодо складових частин митної вартості або інших обставин вони повинні підтвердити.

Посилання відповідача в оскаржуваному рішення на цінову базу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України є помилковими, оскільки відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195, у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зокрема зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.59, 60 та 65 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Харківська митниця при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначила у спірних рішеннях докладної інформації, яка використовувалась митним органом при її визначенні, а саме не було зазначено, митна вартість якого саме товару бралася за основу, також не вказані метод визначення митної вартості, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів, а тому підстав для застосування резервного методу немає.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на розбіжність у платіжних дорученнях та інвойсах позивача, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем зазначені "розбіжності" мали місце, але вони не стосувались ціни товару, що постачався (за одиницю товару), а виникли лише через узгодження сторонами кількості продукції, яка оплачувалась покупцем за проформою-інвойсом (рахунок на попередню оплату) та кількості товару, який фактично можливо було поставити виробником - контрагентом позивача (зазначено в інвойсі), а саме різниця між кількістю товару, який оплачено покупцем, та який було фактично поставлено, виникла з огляду на складність технологічних процесів виробництва м'ясної продукції постачальником за контрактом - компанією Westfleisch eG.

Позивач був повідомлений про особливості технологічного процесу виробництва постачальника та враховуючи тривалі ділові партнерські стосунки, не заперечував проти коригування кількості одиниць виду товару, який фактично відвантажується до поставки в межах загальної кількості всього товару за поставкою, за зафіксованою ціною та визначеною якістю.

Тому позивач, керуючись вимогами діючого законодавства України, здійснював митне декларування та сплачував відповідні митні платежі виходячи з фактичної кількості товару, що постачався, та який попередньо узгоджувався сторонами і зазначався саме в інвойсі на відповідну поставку партії товару.

Щодо зазначення в платіжних дорученнях, що стосуються оплати товару, як одну із підстав платежу - проформу-інвойс, колегія суддів зазначає, що як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, сторони перед взяттям на себе зобов'язань за укладеним контрактом та перед поставкою товару, шляхом листування попередньо узгоджують та фіксують вид товару, який необхідно поставити, його ціну та загальну кількість.

Слід вказати, що проформа-інвойс за своєю правовою природою є попереднім рахунком, що виписується або як пропозиція (оферта), або як рахунок на передоплату в рамках зовнішньоторговельної операцій, що передбачає попередні платежі. Відмінність проформи-інвойсу від інвойсу полягає тільки в тому, що деякі дані, наприклад кількість одиниць може змінюватися в процесі узгодження замовлення.

Пунктом п.5.1 контракту № 5 від 10.01.2015 р. передбачена попередня оплата вартості партії товару.

Сторони попередньо узгодили вид та ціну товарів, загальний об'єм поставки та зафіксували домовленості у проформі-інвойсі, яка в подальшому була однією з підстав для купівлі валюти на міжбанківському валютному ринку України та здійснення відповідної передплати за товар, який постачався за контрактом. Проформа-інвойс по суті була рахунком на попередню оплату товару, яка передбачена контрактом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що підписання сторонами проформи-інвойсу не суперечить вимогам укладеного контракту, пунктами 1.1, 2.1, 4.1 якого передбачено попереднє узгодження інвойсів, в яких зазначаються ціни, вид, загальна кількість товару, який постачається за контрактом.

Як вбачається з матеріалів справи, в інвойсах продубльовані види товару та зафіксовані ціни, які зазначені у проформах-інвойсах.

При цьому коригування кількості виду товару, який відвантажуються в рамках однієї поставки, відбувалось в межах загальної кількості товару за поставкою, зазначеної у проформі-інвойсі.

Враховуючи, що відповідно до контракту саме інвойс відображає фактичну поставку та її умови, цей документ передбачено в якості обов'язкового документу до контракту та для митного оформлення товару, тому позивачем саме інвойс було надано відповідачу разом з митною декларацією та іншими обов'язковими документами відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання відповідача на різні суми, зазначені у платіжних дорученнях на оплату товару, та суми в інвойсах як на розбіжності та підставу для сумніву в обґрунтованості задекларованої митної вартості, не стосуються ціни товару, як складової частини митної вартості. Вказані розбіжності є можливими та мали місце з огляду на специфіку умов наведених торгівельних операцій, виникли за процедурою узгодження кількості одиниць виду товару, фактично можливого до постачання.

При цьому, зазначене питання у відповідача не виникло під час митних консультацій та не було відображене відповідачем у рішенні про коригування митної вартості.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на дані додатку № 2 Меморандуму про взаєморозуміння та співробітництво між Всеукраїнською асоціацією імпортерів м'ясопродукції та Державною фіскальною службою України від 25.09.2014 року (0,50 дол. США та 0,75 дол. США відповідно) як на підставу для твердження про необґрунтованість визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, оскільки Митним кодексом України не визначено правовий статус інформації про митне оформлення товарів Асоціації «Всеукраїнська асоціація імпортерів м'яса та м'ясопродуктів», як не визначено і правовий статус Асоціації.

Отже, у розумінні п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195, така інформація не є достатньою підставою вважати необґрунтованою митну вартість, визначену позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № 807000011/2015/001061/2 від 30.06.2015 року та картки відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807100000/2015/00608 від 30.06.2015 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних рішень Харківської митниці Державної фіскальної служби.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/12111/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 16.05.2016 р.