Справа № 808/9083/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/9083/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про відмову у звільненні від сплати судового збору та залишення апеляційної скарги без руху

"04" квітня 2016 р.

справа № 808/9083/15

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Чумак С.Ю. перевіривши відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року в адміністративній справі № 808/9083/15 (суддя І інстанції Бабченко В.С.) за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправнимм та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху за наступними підставами.

Згідно з ч. 2 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Вивченням апеляційної скарги встановлено, що апелянтом в порушення вимог частини 6 статті 187 КАС України не додано документ про сплату судового збору.

Разом з апеляційною скаргою апелянт звернувся з клопотанням про звільнення останнього від сплати судового збору, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань, призначених для сплати судового збору. На обґрунтування своєї позиції надав довідку від 25.01.2016 року № 51/92/08-70-05, з якої вбачається, що в Тимчасовому кошторисі на утримання Запорізької митниці ДФС на 1 квартал 2016 року, коштів для сплати судового збору немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити її від сплати судового збору.

При цьому, заявник відповідного клопотання повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як зазначено вище, довідка щодо відсутності коштів для сплати судового збору датована 25.01.2016 року, тоді як апеляційна скарга подана 04.03.2016 року, тобто вказана довідка не відображає майновий стан апелянта на дату подання апеляційної скарги. Також апелянтом не надано доказів щодо затвердженого кошторису на 2016 рік . Таким чином, апелянтом належних та допустимих доказів, що підтверджують його скрутний майновий стан не надано.

Крім того, відповідності до роз'яснень, викладених в постанові пленуму Вищого адміністративного суду № 2 від 05.02.2016 року «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 364-VI «Про судовий збір», обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати .

Щодо посилання апелянта на ухвали Верховного суду України від 30.11.2015 та 04.12.2015 суд зазначає наступне.

У вказаних справах суд дійшов висновку про можливість звільнення заявника від сплати судового збору зважаючи на його майновий стан. Проте вказані судові рішення прийнято при вирішенні питання про допуск конкретної справи до свого провадження, а не при прийнятті рішення по суті заяви з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального чи процесуального права, у зв’язку з чим на вказане рішення не розповсюджуються вимоги статті 244? КАС України щодо обов’язкового врахування правової позиції ВСУ в судовій практиці.

Крім того, після прийняття ВСУ рішень від 30.11.2015 року та 04.12.2015 року про звільнення особи від сплати судового збору, практика суду з цього питання змінилась і в подальшому ВСУ приймались ухвали про відмову у такому звільненні.

До того ж звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга не відповідає вимогам частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

У відповідності до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", зі змінами, що набрали чинності з 01.09.2015 року, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду – 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову (25.12.2015), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Положеннями частини першої зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2015 року місячний розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2015/000087/2 від 03.07.2015 року ;

Виходячи з цього, сума судового збору за подання апеляційної скарги, що підлягає сплаті, становить 2679,6 грн. (1218*2*110%=2679,6 грн.)

Щодо посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до висновків вказаного рішення сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом". Враховуючи ці чинники, далі суд має визначити, чи становила вимога сплати збору, зокрема за обставин цієї конкретної справи, обмеження, яке завдало шкоди самій суті права заявника на доступ до суду. (п. 60, 61).

Також, суд у пунктах 62, 66 та 67 вказаного рішення дійшов висновку, що судовий збір у розмірі середнього річного заробітку в країні є значним та надмірним, що становить непропорційне обмеження права доступу до суду.

Вказані висновки Європейського суду з прав людини кореспондуються з положеннями статті 10 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства в Україні, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Застосовуючи вказані положення КАС України та висновки Європейського суду з прав людини до конкретних обставин справи, суд зазначає, що сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги склала 2679,6 грн., що не перевищує трьох розмірів мінімальної заробітної плати, а отже не є значним та надмірним, та не становить непропорційного обмеження права доступу до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

За таких обставин, апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС залишити без руху та встановити їй десятиденний строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, шляхом подання оригіналу документу про сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання Запорізької митниці ДФС про звільнення від сплати судового збору – відмовити.

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі №808/9083/15 залишити без руху та надати десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Суддя : С.Ю. Чумак