Справа № 804/298/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016 р. справа № 804/298/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Павловського Д.П., суддів: Олійника В.М., Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у місті Дніпропетровську в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КР» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15.12.2015 року № 000474, -
13.01.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КР» (далі - ТОВ «АРІСТЕЙ КР», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФСУ, відповідач), в якому позивач просить суд: скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 15.12.2015 року № 000474.
В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «АРІСТЕЙ КР» не погоджується з рішенням про застосування фінансових санкцій № 000474 від 15.12.2015 р., вважаючи його винесеним ДФСУ неправомірно, всупереч діючому законодавству, оскільки, на думку позивача, Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року було подано в межах законодавчо встановленого строку, тому, у ДФСУ не було підстав для застосування до ТОВ «АРІСТЕЙ КР» фінансової санкції у вигляді штрафу за несвоєчасність подання цього звіту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 р. відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 06.04.2016 року прибули представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
У судовому засіданні 06.04.2016 року, керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Рішення Державної фіскальної служби України прийняте на підставі висновку Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, наданого листом від 27.08.2015 року № 5926/8/04-36-21-02-20, про допущення з боку ТОВ «АРІСТЕЙ КР» порушення ч. 3 ст. 16 Закону № 481/95-ВР, а саме: несвоєчасне подання Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року.

Позивач не погоджується з рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 15.12.2015 року № 000474, у зв'язку із чим, звернувся до суду.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Закону України № 481/95-ВР, суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Згідно абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії.

Форма Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв та інструкція щодо його заповнення затверджені наказом ДПА України від 27.04.2006 року № 228 «Про затвердження Форм звітів щодо придбання та реалізації алкогольних напоїв і тютюнових виробів та інструкції щодо їх заповнення (далі - Наказ № 228).

Згідно із п.1.4 Наказу № 228, звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, надається до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України за місцем реєстрації суб'єкта господарювання.

Суд зазначає, що оскільки у вищевказаних законодавчих актах вказано, що Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв повинен надаватися суб'єктом господарювання до 10 числа місяця, що настає за звітним (тобто вчинення дії повинно бути здійснено до настання певного строку), то останнім днем вчинення такої дії вважається день, що передує цьому строку, отже, таким останнім днем є 9 число відповідного місяця.

В даному випадку, останнім днем подання Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року є 09 серпня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АРІСТЕЙ КР» було направлено Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, який отримано одержувачем - ГУ ДФС у Дніпропетровській області 10.08.2015 року. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Отже, з огляду на вказані норми ЦКУ, днями визначається строк, тобто певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

При цьому, ст. 255 ЦКУ передбачено порядок вчинення дій в останній день строку. Так, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 254 ЦКУ, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Аналогічні положення також містяться у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS - 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах.

Так, статтею 5 даної Конвенції передбачено, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо день, у який строк спливає, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Оскільки норми Закону № 481/95-ВР не місять вказівки на те, що до встановленого строку для подання Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв не зараховуються вихідні, святкові або інші не робочі дні, а також, відсутня вказівка на робочі дні, як наслідок, вказаний строк слід обчислювати за загальними правилами, в т.ч. з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦКУ.

Таким чином, враховуючи, що останній день строку подання Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року є 9 серпня 2015 року, за календарем 2015 року припав на вихідний день (неділя), то днем закінчення цього строку є перший за ним робочий день, тобто, 10 серпня 2015 р.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності винесеного рішення належними і допустимими доказами, передбаченими ст. ст. 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2015 року було подано Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КР» 10 серпня 2015 року, тобто, в межах законодавчо встановленого строку, суд дійшов висновку, що у ДФСУ не було підстав для застосування до ТОВ «АРІСТЕЙ КР» фінансової санкції у вигляді штрафу за несвоєчасність подання звіту за липень 2015 року, у зв'язку із чим, рішення про застосування фінансових санкцій №000474 від 15.12.2015 року винесене Державною фіскальною службою України є неправомірним, тому, підлягає скасуванню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1218,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КР» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15.12.2015 року № 000474 - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 15.12.2015 року № 000474.

Стягнути Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КР» () документально підтверджені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1218 грн., сплачені згідно платіжного доручення № 3959 від 24.12.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя Д.П. Павловський В.М. Олійник Н.В. Захарчук-Борисенко