Справа № 817/553/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" травня 2016 р. Справа № 817/553/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю позивача ОСОБА_3, представника відповідача Дичко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Костопільської районної державної адміністрації, Костопільського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Костопільської районної державної адміністрації про зобов'язання відповідача поновити її на роботі та поновити спеціальний стаж державного службовця; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки при звільненні; стягнути на її користь 13 грн. 86 коп. поштових витрат за пересилку нового бланку трудової книжки; стягнути 10 грн. вартість бланка трудової книжки; стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було залучено до участі у справі другого відповідача - Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Позивач під час розгляду справи судом неодноразово змінювала позовні вимоги (т. 1 а.с. 47-48, 94-96, 211-212, т. 2 а.с. 51-52, 96-99). В остаточній редакції позовної заяви на час розгляду справи судом, з врахуванням клопотання про відкликання позову в частині вимог, позивач просила суд поновити її на посаді директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді; стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 16.07.2008 року по 01 березня 2013 року в сумі 78589,80 грн. у зв'язку із затримкою (втратою) видачі трудової книжки; стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2013 року по день прийняття судом рішення у зв'язку із затримкою (втратою) видачі трудової книжки з перерахунком індексації стягнутої суми; стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Костопільської районної державної адміністрації відмовлено повністю.

Позов ОСОБА_3 до Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім"ї та молоді задоволено частково.

Стягнуто з Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім"ї та молоді на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року в сумі 21042 (двадцять одну тисячу сорок дві) грн. 96 коп.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в межах стягнення платежу за один місяць в сумі 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 21 коп.

Стягнуто з Костопільського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5000 (п"ять тисяч) грн.

Зобов'язано Костопільский районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили видати наказ, яким вважати ОСОБА_3 звільненою з посади 03 серпня 2009 року та внести до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_3 відповідний запис, визнавши недійсним раніше внесений запис за №27 у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зобов'язано Костопільський районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді подати звіт про виконання цього судового рішення протягом 45 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідач - Костопільський районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді ( далі - центр) також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити ОСОБА_3 у позовних вимогах у повному обсязі. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2016 апеляційну скаргу Костопільського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді повернуто.

В судовому засіданні позивач доводи своєї апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечила проти доводів апеляційної скарги позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 07 червня 2007 року на підставі розпорядження голови Костопільської районної державної адміністрації від 07 червня 2007 року №262 за погодженням з Рівненським обласним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 06 червня 2007 року призначена директором Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (т.1 а.с. 88, т. 2 а.с. 70).

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 15 липня 2008 №339 ОСОБА_3 з 16 липня 2008 року звільнено з даної посади на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України ( далі КЗпП України) на підставі заяви ОСОБА_3 про звільнення за згодою сторін та погодження Рівненського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 липня 2008 року №456. З розпорядженням позивач ознайомилась 15 липня 2008 року (т. 1 а.с. 49, 71).

У день звільнення Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в порушення частини 1 статті 47 КЗпП України, ОСОБА_3 не було видано у встановленому порядку належно оформлену трудову книжку.

Обов'язок видати трудову книжку при звільненні саме цим відповідачем визначено пунктами 3, 4 Постанови КМ України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), якими встановлено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні трудова книжка видається працівнику під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. На час роботи ОСОБА_3 директором Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді саме дана юридична особа була роботодавцем для позивача. Ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи Положеннями про центр (т. 1 а.с. 35-40). Вони також встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Костопілької РДА про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2013 року (т.2 а.с. 82-84, т. 3 а.с. 65-67) і відповідно до частини 1 статті 72 КАС України не доказуються при розгляді даної справи.

Як передбачено пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Пунктом 4.1 цієї Інструкції встановлено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 7.1. зазначеної Інструкції на підприємстві ведеться книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277. Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться

відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вказані вимоги КЗпП України, Постанови КМ та Інструкції були порушені.

Зокрема, у центрі не ведеться належним чином обліку руху трудових книжок, оскільки з дослідженої судом книги вбачається, що в ній не зареєстровано трудову книжку ОСОБА_3 при прийнятті її на роботу і відповідно відсутні відомості про одержання нею трудової книжки при звільненні (т. 1 а.с. 2-17-220).

Трудова книжка ОСОБА_3 при звільненні не була видана. Відповідач - суб'єкт владних повноважень належними і допустимими доказами не довів факту видачі трудової книжки позивачу. Таких доказів не встановлено і судом під час розгляду справи.

Дослідженим судом дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 судом встановлено, що даний дублікат містить останній запис №27 про звільнення позивачки з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 16 липня 2009 року (т. 3 а.с. 36-43).

Про можливість отримати дублікат трудової книжки або надати згоду на пересилку її поштою центр повідомив ОСОБА_3 лише 03 серпня 2009 року листом №266 (т. 1 а.с. 114). 07 серпня 2009 року ОСОБА_3 відмовилась отримати дублікат трудової книжки з мотивів того, що пропозиція надійшла від не уповноваженого, на її думку, органу (т. 1 а.с. 118-119) .

Тому суд уважає, що Костопільський районний центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді лише 03 серпня 2009 року, у день повідомлення ОСОБА_3 про можливість отримати дублікат трудової книжки чи надати згоду на пересилку його поштою, виконав свої обов'язки щодо видачі належним чином трудової книжки або її дублікату.

При цьому надсилання аналогічного повідомлення ОСОБА_3 Костопільською районною державною адміністрацією (т.1 а.с. 61), а так само намагання вручити дублікат трудової книжки в інший спосіб, не може вважатись належним виконанням обов'язків щодо видачі трудової книжки чи її дубліката, оскільки таке повідомлення надсилалось не уповноваженим органом, а намагання вручити дублікат трудової книжки відбувалось не у встановлений законодавством спосіб. Також не має значення та обставина, зверталась чи ні з відповідною заявою позивач, оскільки обов'язок видати трудову книжку працівникові при звільненні покладається на власника чи уповноважений ним орган на підставі закону, а не заяви працівника.

За наведених обставин суд першої інстанції правомірно зодовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року. При цьому суд враховує дані табеля обліку робочого часу за липень 2008 року, згідно якого позивачка 16 липня 2008 року була присутня на роботі (т. 2 а.с. 108). В задоволенні позовних вимог з цих підстав після 03.08.2009 року суд першої інстанції правомірно відмовив у зв'язку з виконанням відповідачем всіх вимог закону щодо видачі трудової книжки позивачці при звільненні.

За цих же обставин в цій частині відсутні підстави для задоволення позову до Костопілької РДА, оскільки дана юридична особа не повинна була в силу наведених вище нормативних актів зберігати та видавати трудову книжку позивачці.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача, що сама позивач, як керівник центру, допустила порушення порядку зберігання і видачі трудової книжки, оскільки частина 6 статті 235 Кзпп України передбачає стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки саме з вини власника чи уповноваженого ним органу, а не керівника чи іншої посадової особи такого органу. В даному випадку винні посадові особи можуть нести перед власником чи уповноваженим ним органом відповідальність у встановленому порядку.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що позивач відмовилась отримати дублікат трудової книжки з посиланням на акт від 06.04.2009 року. В даному акті зазначено про те, що дублікат трудової книжки ОСОБА_3 видавали у кабінеті керівника апарату Костопільської РДА відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2009 року. Однак дане рішення на той час законної сили не набрало і було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2011 року. Особою, зобов'язаною за судовим рішенням від 24.03.2009 року видати позивачці трудову книжку була Костопільська РДА, між тим судом встановлено, що обов'язок видати трудову книжку чинним законодавством покладено на Костопільський районний центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді. Крім того, як зазначено судом вище, трудова книжка повинна бути видана позивачці або у день звільнення (16.07.2008 року), або у випадку повідомлення власником чи уповноваженим ним органом про можливість отримати трудову книжку чи надати згоду на пересилання її поштою (після 03.08.2009 року). Доказів тому, що саме у зв'язку з даними обставинами 06.04.2009 року позивачу намагались вручити дублікат трудової книжки відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано. Тому такі дії відповідачами вчинено поза межами, встановленими чинним законодавством.

При визначенні розміру середнього заробітку та суми, що підлягає стягненню за час затримки видачі трудової книжки суд виходить з наданої відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, довідки про середню заробітну плату позивачки (т.3 а.с. 35), визначену відповідно до вимог постанови КМ України від 08.02.2005 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», яка становить 80,01 грн. в день. У період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року було 263 робочі дні - 119 у 2008 році та 144 у 2009 році. Тому до стягнення підлягає 21042,96 грн. (263х80,01).

Судом встановлено, що позивачу Костопільським районним центром соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді при звільненні 16.07.2008 року не видано трудову книжку. У встановленому законом порядку даний відповідач виконав свій обов'язок щодо видачі трудової книжки лише 03.08.2009 року. Позивач пояснила, що порушенням її законних прав на отримання у встановленому порядку трудової книжки при звільненні призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагали від неї додаткових зусиль для організації її життя. Вона не могла працевлаштуватись, оскільки обов'язковою умовою для цього є надання трудової книжки, хворіла, не змогла оформити пенсію по інвалідності, оскільки умовою для цього була наявність трудової книжки. Пояснення позивача підтвердила дублікатом трудової книжки, де відсутні записи про її працевлаштування у період з 16.07.2008 року по 06.08.2009 року; листами УПФ України у Костопільському районі про витребування копії трудової книжки; епікризами і довідками лікувальних установ за 2008-2009 роки (т.1 а.с. 52-60, т.3 а.с. 64).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачкою ці обставини доведені належними і допустимими доказами щодо заподіяння їй моральної шкоди відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді. Даний спір, відповідно до вимог частини 2 статті 21 КАС України підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлений з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер та обсяг страждань позивачки; тривалість (понад рік) порушення її права на отримання трудової книжки; стан її здоров'я, підтверджений медичними документами (т. 1 а.с. 52-60). При цьому суд враховує, що негативні для позивачки наслідки настали, в тому числі і, внаслідок неналежного виконання нею у період з 07.06.2007 року по 16.07.2008 року обов'язків директора Костопілького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді в частині забезпечення належного обліку руху трудових книжок, їх зберігання і видачі у встановленому порядку. Ці обов'язки були покладені на неї як директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, статтею 48 КЗпП України, постановою КМ України «Про трудові книжки працівників», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, а також Положенням про Костопілький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15 грудня 2004 року та від 30 січня 2008 року зі змінами від 14 березня 2008 року (т. 1 а.с. 35-40). Положенням передбачено, що директор центру керує діяльністю Центру; несе персональну відповідальність за виконання покладених на центр завдань, законність прийняття ним рішень. З врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції правильно визначив до відшкодування моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що сама позивач, як керівник центру, допустила порушення порядку зберігання і видачі трудової книжки, оскільки стаття 237-1КЗпП України передбачає відшкодування моральної шкоди за умови порушення законних прав працівника саме власником чи уповноваженим ним органом, а не керівником чи іншою посадовою особою такого органу. В даному випадку винні посадові особи можуть нести перед власником чи уповноваженим ним органом відповідальність у встановленому законом порядку. Крім того, судом враховано неналежне виконання позивачкою посадових обов'язків на посаді директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в частині забезпечення належного обліку руху трудових книжок, їх зберігання і видачі у встановленому порядку при визначенні розміру моральної шкоди.

За наведених обставин в цій частині відсутні підстави для задоволення позову до Костопільської РДА, оскільки дана юридична особа не повинна була в силу наведених вище нормативних актів зберігати та видавати трудову книжку позивачці, а відтак не допустила порушення її прав.

Що стосується решти позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була звільнена з посади директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 16 липня 2009 року розпорядженням голови Костопільської РДА від 15 липня 2008 року №339 за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Підставою для звільнення була її особиста заява від 11 липня 2008 року, погодження Рівненського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 липня 2008 року №456 (т. 1 а.с. 49, 71, т.3 а.с. 7).

За даною підставою трудовий договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Заяву про відкликання своєї заяви про звільнення за угодою сторін позивач відкликала після звільнення 01 квітня 2009 року (т.1 а.с. 63), тобто після виконання угоди. Відповідач - Костопільська РДА, згоду на анулювання угоди про звільнення ОСОБА_3 не давав. Тому відсутні підстави для поновлення позивача на посаді.

Не може бути також підставою поновлення позивача на посаді затримка видачі їй трудової книжки при звільненні. В даному випадку, відповідно до ст. 235 КЗпП України, Пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Дослідженими судом доказами не встановлено також інших підстав для поновлення ОСОБА_3 на посаді. У зв'язку з відсутністю підстав для поновлення на роботі відсутні і підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з цим.

Судом встановлено, що позивачу Костопільським районним центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді затримано видачу трудової книжки при звільненні на період з 17.07.2008 року по 03.08.2009 року. Суд прийшов до висновку про задоволення в цій частині позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак дослідженим дублікатом трудової книжки встановлено, що датою звільнення позивачки в ній зазначено 16 липня 2008 року.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, встановлено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Тому суд першої інстанції правомірно зобов'язав Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді видати наказ, яким вважати ОСОБА_3 звільненою з посади 03 серпня 2009 року та внести до дублікату трудової книжки ОСОБА_3 відповідний запис, визнавши недійсним раніше внесений запис у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу/відповідачам: Костопільська районна державна адміністрація вул.Незалежності,7,м.Костопіль,Рівненська область,35000

4-Костопільський районний центр соціальних служб для сім"ї,дітей та молоді вул. Грушевського,2,м.Костопіль,Рівненська область,35000

5- ОСОБА_6-представник позивача: АДРЕСА_1, 33000 - ,