Справа № 804/6785/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 804/6785/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ; Війсьової частини НОМЕР_2 за участю третьої особи, яки не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Казначейства Бабушкінського району м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ; Військової частини НОМЕР_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Казначейства Бабушкінського району м.Дніпропетровська (правонаступник Управління Державної казначейської служби України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 28.03.2013р. та пояснень від 03.09.2015р., просить суд:

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень та скасувати наказ №64-пм від 08.12.2011р. тимчасово виконуючого обов`язки командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майора ОСОБА_2 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за пунктом «в» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком;

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень та скасувати наказ №92 від 24.04.2012р. тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення за пунктом «в» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника апаратної телефонного засекреченого зв`язку Військової частини НОМЕР_1 у військовому званні сержант військової служби за контрактом та звільнити у встановленому порядку за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за станом здоров`я;

стягнути з Віськової частини НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю дій посадових осіб відповідача 1 та відповідача 2, в результаті яких було винесено оскаржувані накази, якими ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. При цьому позивач звертає увагу на те, що про протиправність винесення оскаржуваних нею наказів також свідчать докази, які підтверджують складання нового контракту та підготовку документів на продовження ОСОБА_1 військової служби. Позивач також зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів її стан здоров`я суттєво погіршився, ій завдано моральної шкоди та вона має вимушений прогул. Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 також зауважує щодо порушення порядку її звільнення в розрізі не проведення з нею жодної бесіди, не надання та оформлення відповідних документів на звільнення. Так, на думку позивача, відповідачі формально підійшли до звільнення її з військової служби, у зв`язку з тим, що, не з`ясувавши стан здоров`я ОСОБА_1 та не врахувавши поданої до командарів військових частин заяви щодо доцільності звільнення саме за станом здоров`я, звільнили її за підставою «за віком».

Позиція Військової частини НОМЕР_1 , викладена у запереченнях на позов, полягає у безпідставності позовних вимог та правомірності оскаржуваних наказів. Так, відповідач 1 зазначає, що винесення наказу №92 від 24.04.2012р. обумовлене виконанням наказу командира Військової частини НОМЕР_2 , яким в свою чергу був виданий наказ щодо звільнення сержанта ОСОБА_1 від 08.12.2011р. на підставі подання командира Військової частини НОМЕР_1 та доданих документів, а також довідки військово-лікарської комісії (далі-ВЛК) про задовільний стан здоров`я ОСОБА_1 , яка позивачем у встановлений строк не оскаржувалась. Водночас винесення Військовою частиною НОМЕР_1 оскаржуваного наказу саме 24.04.2012р., пов`язано із перебуванням позивача у період з 15.12.2011р. по 20.04.2012р. у черговій відпустці за 2011 рік та захворюванням у період відпустки, що унеможливлювало виконання відповідачем 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 . Також відповідач 1 вважає, що на підтвердження законності позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не надно жодного доказу. Крім того, відповідач 1 зауважує, що при звільненні позивача з військової служби ОСОБА_1 отримала вихідну допомогу у повному розмірі.

Позиція Військової частини НОМЕР_2 , викладена у запереченнях на позов, полягає у наступному. Так, на підставі направлених командиром Військової частини НОМЕР_1 подання на звільнення ОСОБА_1 , доданих до нього документів та довідки ВЛК, користуючись правом посадової особи щодо прийняття рішення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі у військовому званні до старшини, командиром Військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення щодо звільнення ОСОБА_1 у відставку за віком, оформлене наказом №64-пм від 08.11.2011р. Відповідач 2 вважає, що оскаржуваний наказ від 08.11.2011р. винесено правомірно, оскільки постанова штатної військово-лікарняної комісії ГВМКЦ Міністерства оборони України винесена 09.02.2012р., а попередня довідка ВЛК позивачем не оскаржувалась та не є скасованою. Окрім того, на думку відповідача 2, рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника апаратної телефонного засекреченого зв`язку Військової частини НОМЕР_1 у військовому званні сержанта суперечетиме ст. 22 та п. «б» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», зважаючи на непридатність позивача до проходження військової служби за віком та станом здоров`я. При цьому відповідач 2 зазначає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно порушень, допущених командуванням Військової частини НОМЕР_1 при її звільненні було проведено службове розслідування та притягнуто до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб відповідача.

В матеріалах справи відсутні письмові пояснення або клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.

У судовому засіданні від 09.04.2013р. судом залучено Казначейство Бабушкінського району м.Дніпропетровська у якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Заперечень або інших письмових пояснень від третьої особи 2 на момент розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з послужного списку сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу позивач була призвана 16.02.1982р. Криничанським РВК Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку телеграфно-телефонного взводу роти зв`язку командного пункту 138 зенітного ракетного полку у званні сержанта до закінчення строку контракту 10 грудня 2011 р.

Зі змісту наявного у матерілах справи контракту вбачається, що Міністерством оборони України в особі: командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 укладено із гр. ОСОБА_1 контракт на проходження військової служби у Збройних силах України строком на чотири роки (понад граничний вік) з 10.12.2007р. по 10.12.2011р.

У відповідності до Директиви Головнокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України «Про проведення організаційних заходів у Повітряних Силах Збройних Сил України в 2004-2005 роках» №350/120/1/05 від 02.12.2004р. - Військова частина НОМЕР_1 (м.Дніпропетровськ) перепідпорядкована командиру повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 м.Васильків).

На підставі вищевказаного контракту, а також наказу тимчасово виконуючого обов`язки (далі - ТВО) командира Військової частини НОМЕР_2 за №272 від 05.11.2007р. - командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 винесено наказ (по стройвій частині) за №275 від 10.12.2007р., яким продовжено строк військової служби позивача за контрактом понад граничний вік на чотири роки з 10.12.2007р. по 10.12.2011р.

Так, матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку зі спливом терміну дії контракту (10.12.2011р.), ОСОБА_1 01.11.2011р. було подано на ім`я начальника штабу-першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням заявити клопотання перед вищим командуванням щодо продовження (проходження) їй військової служби Збройних Силах України на посадах старшинського складу понад граничний вік за новим контрактом терміном на п`ять років.

Дане клопотання підтримано командуванням Військової частини НОМЕР_1 та здійснено підготовку подання на укладення нового контракту.

Зі змісту направлення Військової частини НОМЕР_1 за вих. №2053 від 01.11.2011р., підписаного старшим помічниким начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 , вбачається, що відповідачем 1 направлено 01.11.2011р. до начальника відділу особового складу Військової частини НОМЕР_2 (м.Васильків) документи на укладення контракту понад граничний вік з військовослужбовцями військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зокрема: подання на залишення на військовій службі понад граничний вік з сержантом ОСОБА_1 та додаткові матеріали на 6 аркушах.

З подання слідує, що командир 138 зенітного ракетного полку повітряного командування Центр повітряних сил Збройних сил України полковник ОСОБА_4 клопотав про укладення з сержантом ОСОБА_1 нового контракту про проходження військової служби на посадах старшинського складу терміном на п`ять років.

Згідно висновку атестації за період з грудня 2007 р. до жовтня 2011 р. сержанта ОСОБА_1 , займаній посаді відповідає, за рекомендацією: гідна укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік терміном на п`ять років.

За висновками прямих начальників сержант ОСОБА_1 займаній посаді відповідає, за рекомендацією: гідна укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік терміном на п`ять років.

Рішенням командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 атестаційні висновки затвердив, та рекомендував підготувати документи встановленим порядком для укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік.

За довідкою №466 військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 11.10.2011 р. сержант в/зк ОСОБА_1 придатна до військової служби.

Отже, Військовою частиною НОМЕР_1 задоволено прохання позивача на проходження на підставі контракту протягом ще 5 (п`яти) років понад граничній вік військової служби у Збройних силах України на посадах старшинського складу, про що свідчать підписи начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 в особі підполковника ОСОБА_7 та командира 138 Зенітного ракетного полку повітряного командування «Центр» повітряних Збройних сил України в особі полковника ОСОБА_4 на поданні на залишення на військовій службі понад граничний вік із сержантом ОСОБА_1 , а також підтверджується супровідним листом щодо направлення відповідних документів до відповідача 2.

При цьому у запереченнях на позов відповідач 1 зазначає, що 01.11.2011р. командиром Військової частини НОМЕР_1 направлено до командування Військової частини НОМЕР_2 подання на звільнення ОСОБА_1 та довідку ВЛК.

Водночас наявне у матеріалах справи на звільнення позивача з військової служби у відставку за п. «в» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком підписане командиром 138 Зенітного ракетного полку повітряного командування «Центр» повітряних Збройних сил України в особі полковника ОСОБА_4 датоване 01.12.2011р., що свідчить про помилковість тверджень відповідача 1, наведених у запереченнях на позов.

Окрім того, у даному поданні на звільнення також зазначається про проведення командиром Військової частини НОМЕР_1 із ОСОБА_1 бесіди 31.10.2011р., проте докази на підтвердження проведення вказаної бесіди за участю позивача у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після підготовки зазначених документів, без проведення необхідних бесід та за відсутності складеного позивачем рапорту на звільнення, згідно витягу з наказу ТВО командира повітряного командування Центр генерал-майора ОСОБА_8 від 08 грудня 2011 року за № 64-пм (по особовому складу) у відповідності до Директиви Міністра оборони України № д-322/1/05 від 22.06.2011 р. - начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку телеграфно-телефонного взводу роти зв`язку командного пункту 138 зенітного ракетного полку сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом в частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу № 2232-XII (за віком), з правом носіння військової форми одягу.

З 15.12.2011р. ОСОБА_1 перебувала у черговій відпустці за 2011 рік, під час якої позивач захворіла.

У період перебування у відпустці позивач дізналася про надходження до Військової частини НОМЕР_1 із Військової частини НОМЕР_2 наказу за № 64-пм від 08.12.2011р. про звільнення з військової служби у відставку начальника апаратної телефонного засекреченого зв`язку взводу роти зв`язку командного пункту 138 зенітного ракетного полку сержанта ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ч. 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - (за віком).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 27.12.2011р. по 26.01.2012р. ОСОБА_1 потрапила до Військової частини НОМЕР_4 м. Дніпропетровськ в ургентному порядку з гіпертонічним кризом і мікроінсультом, де перебувала на стаціонарному лікуванні.

27.01.2012р. позивач направила на ім`я ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 заяву із проханням направити її до ГВКГ МО для додаткового обстеження і проходження військово-лікарської комісії у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я.

З 30.01.2012 року по 09.02.2012 року позивач знаходилась на обстеженні в ГВМКЦ, де свідоцтвом про хворобу №50-п ВЛК психоневрологічного профілю ГВМКЦ «ГВКГ» МО України від 26 січня 2012р. №102 ОСОБА_1 визнано непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку.

Також, витягом з Протоколу засідання Центральної військово-лікарською комісією Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузий, травм, каліцтв №469 від 20.03.2012р. встановлено, що захворювання пов`язані з проходженням військової служби. На підставі цих документів позивачу було надано 30 (тридцять) днів для оформлення звільнення, за якими позивач мала бути звільнена негайно зі служби за станом здоров`я.

09.04.2012 року рішенням МСЕК ОСОБА_1 визнана інвалідом III групи, як така, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

09.04.2012р. позивач направила до командування Військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 заяву, у якій повідомила про наявність висновку ВКЛ про власну непридатність до військової служби, отримання свідоцтва про хворобу №50-п від 09.02.2012р. та наявність законних підстав для звільнення з військової служби за п. «б» ч. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я).

При цьому у даній заяві ОСОБА_1 додатково зауважила, що формулювання підстави її звільнення у наказі №64-пм від 08.12.2011р. (за віком) є порушенням її законних прав та інтересів в частині звільнення.

У відповідь на зазначену заяву позивач отримала лист за вих. №433 від 28.04.2012р., у якому ТВО командир Військової частини НОМЕР_2 генерал-майор ОСОБА_10 зазначив, що Свідоцтво про хворобу з постановою ВЛК Головного Військово-медичного клінічного центру м.Києва №50-п від 09.02.2012р. зареєстровано 17.02.2012р. за вх. №216, тобто вже після видання Військовою частиною НОМЕР_2 наказу про звільнення та за відсутності підстав для скасування висновків попереднього рішення ВЛК щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби. Також у даній відповіді зазначено про не надходження з боку позивача заяв та заперечень на адресу командування військових частин після видання наказу.

При цьому ТВО командир Військової частини НОМЕР_2 генерал-майор ОСОБА_10 у відповіді окремо зазначив про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб Військової частини НОМЕР_1 , які мали прорахунки у службовій діяльності.

18 квітня 2012 року на адресу Військової частини НОМЕР_1 телеграфом надійшов витяг з наказу №64 від 8 грудня 2011 року Відповідача 2.

Так, перебування ОСОБА_1 на момент надходження до Військової частини НОМЕР_1 наказу відповідача 2 (у період з 15.12.2011р. по 20.04.2012р.) у черговій відпустці за 2011 рік та захворювання у період відпустки унеможливлювало виконання відповідачем 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 .

24.04.2012р. ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 винесено наказ за № 92 (по стройовій частині) щодо сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку військової частини НОМЕР_1 , звільненої наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 64-пм від 08 грудня 2011 року з військової служби у відставку відповідно до пункту в частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за віком (з правом носіння військової форми одягу).

Даним наказом також зафіксовано, що 23 квітня 2012 року справи та посаду ОСОБА_1 здала, і з 23 квітня 2012 року її виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зняття з військового обліку до Ленінського РВК міста Дніпропетровська тощо.

Отже, з огляду на неправомірність дій відповідачів, ОСОБА_1 вирішила звернутись до Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, яка 18 травня 2012 року провела перевірку додержання службовими особами Військової частини НОМЕР_1 вимог законодавства про проходження військової служби.

Під час вказаної перевірки працівниками прокуратури виявлено Акт, що суперечить закону, у зв`язку з чим прокурором винесено протест на зазначений Акт за вих. №1585 від 18 травня 2012 року з вимогою про приведення у відповідність з законом наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2012 року №92 в частини виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, а також з вимогою порушених прав.

Однак, за результатами розгляду Відповідачем 1 вказаного протесту, зазначений Акт прокурорського реагування відхилено.

Прокуратура звернулась до адміністративного суду із позовною заявою в інтересах позивача (справа №2а/0470/6681/12), проте, поданий позов не був розглянутий по суті, оскільки ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду позовну заяву було залишено без розгляду, касаційна скарга подана не була.

Із наданого представником позивача листа Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України за вих. №3852-15 від 18.09.2015р. вбачається, що ОСОБА_1 у період з 25.02.2013р. по 28.02.2013р. в усному порядку повідомлено працівником прокуратури про винесені Дніпропетровським окружним адміністративним судом та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом рішення, винесені по справі №2а/0470/6681/12.

Не погодившись із діями посадових осіб відповідачів та винесеними ними наказами, дізнавшись від прокуратури щодо винесення відповідних ухвал по справі №2а/0470/6681/12, у зв`язку з винесенням яких Військова прокуратура припинила захист порушених прав позивача, ОСОБА_1 особисто звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповідним адміністративним позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року по справі №804/4105/13-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Даним судовим рішенням скасовано наказ від 8 грудня 2011 року № 64-пм, виданий Військовою частиною НОМЕР_2 , в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за пунктом в частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за віком та наказ від 24 квітня 2012 року № 92, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, за пунктом в частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за віком, а також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 поновити позивача на посаді начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку військової частини НОМЕР_1 у військовому званні сержанта військової служби за контрактом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Зазначеним рішенням суд постановив внести зміни до пункту 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 генерал-майора ОСОБА_8 від 8 грудня 2011 року № 64-пм (по особовому складу), де замість пункту в частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за віком, зазначено підставу звільнення сержанта ОСОБА_1 , начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку телеграфно-телефонного взводу роти зв`язку командного полку 138 зенітного ракетного полку, відповідно пункт б частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за станом здоров`я, згідно висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби та внести зміни до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 24 квітня 2012 року № 92 (по стройовій частині), де замість пункту в частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за віком, зазначено підставу звільнення сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника апаратної засекреченого телефонного зв`язку телеграфно-телефонного взводу роти зв`язку командного полку 138 зенітного ракетного полку, звільнену наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 8 грудня 2011 року № 64-пм з військової служби відповідно до пункту б частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII за станом здоров`я, на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, зобов`язано зробити перерахунок грошового забезпечення з врахуванням виплачених сум. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Ухвалою від 30.04.2015р., Вищий адміністративний суд України скасував вищевказані судові рішення та направив справу №804/4105/13-а на новий розгляд до суду першої інстанції.

27.05.2015р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена на новий розгляд адміністративна справа за №804/4105/13-а, щодо якої на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.04.2015р. здійснено автоматичний перерозподіл та присвоєно новий номер №804/6785/15.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р., відповідними Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президентом України за № 1153/2008 від 10.12.2008р. та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин): військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до положень Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999р. - військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим (п. 6, п. 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президентом України за № 1153/2008 від 10.12.2008р.).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р. - звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом проводиться на підставах, передбачених частиною шостою цієї статті.

Положеннями частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р. - контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Зі змісту оскаржуваних наказів вбачається, що ОСОБА_1 звільнено на підставі п. «в» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р., тобто - за віком, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі.

Питання граничного віку пербування на військовій службі врегульовано статтею 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р.

Згідно із п. 1 ч. 1 зазначеної норми, граничний вік перебування на військовій службі для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом до 45 років.

Водночас - військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, встановлений частиною першою цієї статті, на строк до 5 років у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р.).

Питання залишення на військовій службі понад граничний вік врегульовано розділом ХІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвередженим наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009р. (далі - Інструкція).

Пунктом 11.1 Інтрукції визначено, що зметою збереження досвідчених кадрів або у разі неможливості укомплектування окремих посад фахівцями належного рівня кваліфікації на військовій службі понад граничний вік на їх прохання можуть бути залишені окремі військовослужбовці, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній посаді та визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби.

Військовослужбовці, які прийняли рішення продовжувати військову службу понад граничний вік, подають рапорт за підпорядкованістю з висловлюванням прохання продовжити військову службу понад граничний вік (п. 11.2 Інтрукції).

Так, матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку зі спливом терміну дії контракту - 10.12.2011р., ОСОБА_1 01.11.2011р. звернулась до начальника штабу-першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом, у якому просила відповідача 1 заявити клопотання перед вищим командуванням щодо продовження (проходження) їй військової служби Збройних Силах України на посадах старшинського складу понад граничний вік за новим контрактом терміном на п`ять років.

За направленням командира військової частини військовослужбовець повинен пройти медичне обстеження на предмет придатності до військової служби. Військовослужбовці, які відповідно до висновку військово-лікарської комісії визнані обмежено придатними чи непридатними до військової служби, на військовій службі понад граничний вік не залишаються. За рішенням командира військової частини питання щодо військовослужбовця розглядається на засіданні атестаційної комісії військової частини (п. 11.3, п. 11.4 Інструкції).

Згідно висновку атестації за період з грудня 2007 р. до жовтня 2011 р. сержанта ОСОБА_1 , займаній посаді відповідає, за рекомендацією: гідна укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік терміном на п`ять років.

За висновками прямих начальників сержант ОСОБА_1 займаній посаді відповідає, за рекомендацією: гідна укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік терміном на п`ять років.

Довідкою №466 ВЛК Військової частини НОМЕР_3 від 11.10.2011 р. сержант в/зк ОСОБА_1 визнана придатною до військової служби.

Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 атестаційні висновки затвердив, та рекомендував підготувати документи встановленим порядком для укладення нового контракту про проходження військової служби понад граничний вік.

Згідно із п. 11.5 Інструкції - посадовій особі, яка приймає рішення про залишення військовослужбовця на військовій службі понад граничний вік, подаються такі документи:

рапорт військовослужбовця з проханням продовжити військову службу понад граничний вік;

висновок військово-лікарської комісії про придатність військовослужбовця до військової служби;

два примірники контракту, підписані військовослужбовцем, про проходження військової служби понад граничний вік;

копії останньої атестації та оцінної картки військовослужбовця.

Матеріалами справи підтверджується, що клопотання ОСОБА_1 щодо проходження на підставі контракту протягом ще 5 років понад граничній вік було підтримано командуванням Військової частини НОМЕР_1 , складено та направлено передбачені п. 11.5 Інструкції документи на укладення з сержантом ОСОБА_1 нового контракту щодо проходження військової служби у Збройних силах України на посадах старшинського складу понад граничний вік військової служби.

Відповідно до п. 11.8 Інструкції - із військовослужбовцями, яких залишено на військовій службі понад граничний вік, укладається контракт на строк продовження військової служби.

При цьому згідно п. 11.9 Інструкції - військовослужбовці, щодо залишення яких на військовій службі понад граничний вік позитивного рішення не прийнято, включаються до плану звільнення з військової служби на наступний рік, про що прямі начальники за місцем служби військовослужбовців особисто повідомляють їх у письмовій формі.

Докази надання та отримання ОСОБА_1 письмового повідомлення про відмову у залишенні її на віськовій службі у Збройних силах України на посадах старшинського складу понад граничний вік військової служби у відповідності до поданих командуванню Військової частини НОМЕР_1 документів (рапорту та ін.) до суду не надано.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем 1, командуванням Військової частини НОМЕР_1 було складено та направлено до відповідача 2 подання на звільнення ОСОБА_1 разом із довідкою ВЛК.

У даному поданні також зазначається про проведення із ОСОБА_1 та командиром Військової частини НОМЕР_1 бесіди 31.10.2011р., проте доказів на підтвердження проведення вказаної бесіди за участю позивача та посадової особи відповідача 1 до суду не надано.

При цьому щодо складання та направлення зазначеного подання позивач не була обізнана, оскільки відповідного рапорту щодо її звільнення з військової служби у відставку за пунктом в частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу № 2232-XII (за віком) ОСОБА_1 не подавалось та відповідних бесід з питань звільнення посадовою особою Військової частини НОМЕР_1 не проводилось, з огляду на відсутність доказів протилежного.

Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р.- звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» за №1153/2008 від 10.12.2008р. (далі-Положення) визначено порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Так, п. 34 Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається) у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини .

Відповідно до п. 35 Положення -контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж" і "и" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "д" і "з" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У разі припинення (розірвання) контракту в примірнику, що зберігається в особовій справі, робиться запис із зазначенням підстав та дати припинення контракту, який завіряється підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою (п. 37 Положення).

Згідно із приписами п. 12 Положення - присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Відповідно до п. 233 Положення - військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Судом встановлено, а відповідачами не спростовано, що ОСОБА_1 рапорт на звільнення з військової служби не подавався.

Військовослужбовці протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування їх на військовій службі направляються для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на обстеження до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються при визначенні підстав звільнення з військової служби (п. 235 Положення).

Згідно із п. 240 Положення - військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Згідно Свідоцтва про хворобу № 50-п від 09.02.2012р., госпітальна військово лікарська комісія психоневрологічного профілю ГВМКЦ КВКГ МО України за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2012 р. №102 провела огляд ОСОБА_1 , сержанта військової служби за контрактом та зробила висновок про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, а також що позивач потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

Витяг з протоколу № 469 засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.03.2012 р. відносно сержанта військової служби за контрактом у відставці ОСОБА_1 свідчить про те, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

У подані ОСОБА_1 до відповідачів заяві від 09.04.2012 р. позивач просила звільнити її за станом здоров`я, а не за віком.

Військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г" і "д" частини шостої та пунктами "а", "б", "в", "г" і "д" частини сьомої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них (п. 241 Положення).

За наявності декількох підстав для звільнення, крім підстав звільнення, визначених підпунктом 1 пункту 35 Положення, військовослужбовці за бажанням обирають ту з підстав, за якою передбачаються найбільші права та пільги після звільнення (п. 12.9 Інструкції).

У відповідності до п. 242 Положення - після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Слід зазначити, що у матеріалах справи наявна службова характеристика сержанта ОСОБА_1 , у якій вказано про те, що позивач за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника апаратної телефонного засекреченого зв`язку взводу роти зв`язку командного пункту 138 зенітного ракетного полку зарекомендувала себе з позитивного боку, вимоги статутів ЗСУ знає добре, бойове чергування несе на оцінку добре, проте за останні 2 роки служби стан здоров`я позивача значно погіршився та не дозволяє даній особі у повному обсязі виконувати службові обов`язку.

Зважаючи на викладене, у висновку даної характеристки зазначено про відповідність ОСОБА_1 займаній посаді, а також доцільність звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я.

Зазначена службова характеристика складена і підписана начальником командного пункту заступником штабу з бойвого управління підполковником ОСОБА_11 27.01.2012р., а також погоджена із ТВО командиром Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 .

Наведене також свідчить про обізнаність Військової частини НОМЕР_1 до прийняття наказу №92 від 24.04.2012р. щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 та доцільність її звільнення за станом здоров`я, однак при винесенні оскаржуваного наказу відповідачем 1 дані обставини не враховано.

Відповідно до п.243 Положення - після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Зважаючи на приписи вищевказаної норми, відповідачі, дізнавшись після винесення наказу №64-пм від 08.12.2011р. про погіршення стану ОСОБА_1 , бажання позивача та доцільність її звільнення саме за станом здоров`я, залишили поза увагою дану нововиявлену обставну, формулювання підстави для звільнення не змінили, звільнивши позивача за віком.

Згідно із п. 236 Положення - із військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Приписами п. 12.7 Інструкції визначено, що бесіда з питань звільнення військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу проводиться командиром військової частини, в якій вони проходять військову службу, або його заступником.

При цьому, така бесіда проводиться перед направленням документів на звільнення військовослужбовця. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці кадрових, юридичних, фінансових органів тощо.

Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для військового комісаріату стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та військовий комісаріат для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань.

Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди.

Аркуш бесіди зберігається у першому примірнику особової справи військовослужбовця.

Так, з матеріалів справи слідує, що всупереч п.236 Положення, з військовослужбовцем ОСОБА_1 перед звільненням не було проведено жодної бесіди з питань звільнення, де було б роз`яснено всі підстави щодо звільнення її з військової служби, а також її права та обов`язки при звільненні та не було відібрано рапорту про звільнення.

Наведене свідчить про те, що дії відповідачів, а саме, формальний підхід до питань щодо звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 стали наслідком встановлення підстав звільнення, передбачених ст. 26 ч.6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, зокрема, за віком, а не за станом здоров`я.

Факт формального підходу відповідачів до питання звільнення ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 218 від 27.04.2012 р. Про результати службового розслідування по фактам викладеним в заяві громадянки ОСОБА_1 , де з метою вжиття невідкладних та ефективних заходів щодо недопущення порушень чинного законодавства під час проведення заходів звільнення з лав Збройних Сил України, ефективному та виваженому прийнятті рішень з боку посадових осіб наказано покарати винних.

З матеріалів справи слідує, що перед закінченням строку контракту військової служби ОСОБА_1 , всупереч вимогам Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідачі, формально, не вияснивши всіх обставин по справі, а в даному випадку, не встановивши фактичний стан здоров`я військовослужбовця, оскільки, на протязі останніх п`яти років ОСОБА_1 неодноразово лікувалася в ГВМКЦ МО України,та не провівши необхідної бесіди про звільнення, де б було роз`яснено підстави звільнення, всі права та обов`язки при звільненні, спочатку готували документи на укладення нового контракту, а потім звільнили за віком.

При цьому за змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Отже, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про порушення порядку звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а саме: відсутність рапорту військовослужбовця на звільнення (п. 12.6 Інструкції), не проведення бесіди безпосередньо перед направленням документів на звільнення (п. 12.7 Інструкції), позбавлення права вибору підстав звільнення (п. 241 Положення, п. 12.9 Інструкції).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач 1 мав можливість звільнити ОСОБА_1 після отримання нової довідки про погіршення стану її здоров`я, коли позивач 27 січня 2012 року звернулась із заявою про направлення до ГВКГ МО для додаткового обстеження і проходження військово-лікарської комісії у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я.

Також, суд зазначає, що наказ Військової частини НОМЕР_2 від 27 квітня 2012 року №218 про результати службового розслідування по фактам, викладеним у заяві ОСОБА_1 , слугує додатковим підтвердженням порушення прав позивача, допущених з боку посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 .

Вищевказані обставини свідчать про порушення порядку проведення процедури звільнення ОСОБА_1 на момент направлення посадовою особою Відповідача 1 до Військової частини НОМЕР_2 подання на звільнення та незаконність наказу ТВО командира повітряного командування «Центр» генерал-майора ОСОБА_2 №64-пм від 08.12.2011р. в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за пунктом «в» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком, у зв`язку з чим даний наказ підлягає скасуванню.

При цьому, наказ від 24 квітня 2012 року №92, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , прийнято на підставі наказу Військової частини НОМЕР_2 , якій підпорядкована Військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку чим його також слід вважати винесеним неправомірно.

Окремо слід зауважити, що звільнення ОСОБА_1 за віком, а не за інвалідністю є порушенням її прав та законних інтересів, з огляду на видання наказу Військової частини НОМЕР_1 24.04.2012р. вже в період, коли позивач була визнана непридатною до військової служби.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

Пунктом 232 Положення передбачено, що у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.

Підсумовуючи викладене, перевіривши оскаржувані накази на відповідність частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про їх невідповідність вимогам чинного законодавства та наявність підстав для їх скасування, та поновлення позивача на посаді, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Поряд з цим, суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. з огляду на їх необґрунтованість.

Відповідно до положень статті 1167 Цивільного кодексу України: моральна шкода - це завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 зазначає, що моральна шкода - це втрата немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним дійми або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних хвилюваннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення права власності, інтелектуальної власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми та інше.

Суд приходить до висновку, що з огляду загальних підстав цивільно-правової відповідальності, під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди в судовому порядку, обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої підстави, протиправність діяння її заподіювача та вини остатнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, а також офіційне підтвердження своїх вимог, та інші обставини, що мають вагоме значення для вирішення питання по суті.

Позивач не обґрунтувавла підставу відшкодування їй моральної шкоди, оскільки нею не було надано жодного доказу на підтвердження заподіяння такої шкоди, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та завданою ОСОБА_1 моральною шкодою, не вказала конкретно в чому полягає така шкода, не надала розрахунків щодо визначення розміру завданої моральної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ; Військової частини НОМЕР_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Казначейства Бабушкінського району м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ №64-пм від 08.12.2011р. тимчасово виконуючого обов`язки командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майора ОСОБА_2 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за пунктом «в» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком.

Визнати протиправним та скасувати наказ №92 від 24.04.2012р. тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення за пунктом «в» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - за віком.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника апаратної телефонного засекреченого зв`язку Військової частини НОМЕР_1 у військовому званні сержант військової служби за контрактом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський