Справа № 805/1000/16-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 р. Справа №805/1000/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12:30

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шувалової Т.О.,

при секретарі судового засідання Нестеренко Н.Л.,

за участю

позивача -ОСОБА_1,

представників відповідачів - не з'явились,

представник третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 363 о/с в частині звільнення з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Іллічівського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області;

- поновити на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Іллічівського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 06.11.2015 року;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Донецькій області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" в Іллічівському відділенні Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та видати з цього приводу відповідний наказ;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заподіяну моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.;

- стягнути з Головного управління МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по день поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 13 квітня 2016 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Маріупольське міське управління ГУМВС України в Донецькій області та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (а.с.27).

Ухвалою суду від 16 травня 2016 року визнано позивачу поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначав, що 2 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про Національну поліцію» внаслідок чого, втратив чинність Закон України «Про міліцію». У зв'язку з цим, в перших числах листопада 2015 року в актовому залі Іллічівського РВ УМВС України в Донецькій області був зібраний особовий склад райвідділу, де усі співробітники міліції написали по два рапорти. Один про звільнення з міліції у зв'язку з переводом до Національної поліції. Другий про прийняття на службу до Національної поліції. Начальник Іллічівського РВ Попов А.В. завірив, що усі співробітники будуть переведені на службу до Національної поліції. Такі ж рапорти написав і він, що може підтвердити будь-хто із його колег, хто був у актовому залі і також писав відповідні рапорти (наприклад слідчі Іллічівського РВ Ігнатенко В.С., Федоренко А.С., що сиділи поряд з ним). Тут же усі написані рапорти були передані співробітникам сектору кадрового забезпечення Іллічівського РВ. Ні один з поданих рапортів не був належним чином зареєстрований, що можна легко перевірити, подивившись на рапорти інших співробітників, що були переведені до Національної поліції. В подальшому з невідомих мені причин виявилося, що мої рапорти втрачено. Я був змушений написати нові рапорти. Не зважаючи на це, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 363 о/с його було звільнено з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Іллічівського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки він виявив бажання проходити службу в поліції та писав відповідні рапорти. Зазначає, що повною мірою відповідає вимогам, які встановлено для поліцейського, але не зважаючи на це, йому не запропоновано жодної посади в поліції, хоча вакансії були. В ході реорганізації посада, яку він займав, скорочена не була. Посада слідчого і по цей час є у штатному розкладі Іллічівського відділення Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (крім того є й вакантні посади).

На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

11 травня 2016 року від представника Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надійшли письмові заперечення на адресу суду, в яких зазначено, що у рамках реформування правоохоронної системи України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування (опубліковано у газеті «Голос України» 6 серпня 2015 року). У той же час з 7 листопада 2015 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів» України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС.

Згідно з п. 8 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що особи середнього, старшого і начальницького складу звільняються зі служби в запас через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання їх на службі.

У звязку з скороченням всіх штатів і посад згідно з переліком змін у штатах МВС, затверджених наказом МВС України від 6 листопада 2015 року № 1388 та ліквідацією територіальних оранів МВС, у тому числі і ГУ МВС України в Донецькій області, звільненню підлягали всі працівникі без виключення. Національна поліція України є новоствореним органом та відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" комплектування поліції здійснюється на підставі конкурсного набору, тобто автоматичного призначення колишніх працівників міліції не передбачено.

Крім цього, відповідно до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивачем бажання щодо проходження служби в поліції не виявлено, оскільки ним до ГУ Національної поліції у Донецькій області не подавалась заява щодо прийняття на службу.

У відповідності до п.п. 10, 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

На підставі наведеного позивача правомірно звільнено 6 листопада 2015 року.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" ГУ МВС України в Донецькій області 7 вересня 2015 року було подано до Маріупольського міського центру зайнятості населення інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, передбачене на листопад 2015 року.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач з 21.06.2013 року працював на посаді слідчого відділу Іллічівського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області.

Наказом керівника Головного управління МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 363 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справи згідно з пунктом 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 6 листопада 2015 року (а.с.11).

З даним наказом позивача було ознайомлено 02.12.2015 року та цього ж дня видано трудову книжку, про що свідчить розписка позивача (а.с.92). Цей факт позивачем не заперечується та як зазначив у судовому засіданні розрахунок при звільненні з ним проведений у повному обсязі.

Однак позивач не погоджується з наказом про звільнення оскільки вважає, що його повінні були перевести до служби в поліцію, а не звільняти за скороченням штатів.

Розглядаючи спір по суті суд виходить з наступного.

В рамках реформування правоохоронної системи України 2 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), який відповідно до п. 1 його розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування (крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та частини 7 ст. 15 і частини 5 ст. 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон опубліковано у газеті «Голос України» 6 серпня 2015 року.

Відповідно до п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" з дня опублікування вказаного закону всі працівники міліції, а також інші працівники МВС та його територіальних органів, закладів та установ вважаються попередженими у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто позивач з дня його опублікування був належним чином повідомлений про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» вирішено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року «Про гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується.

Тобто, у разі ліквідації органу та скороченням, у зв'язку з цим, чисельності штату, весь штат працівників ліквідується.

Як вбачається з переліку (витягу) змін у штатах МВС, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року №1388 скасовані всі штати та скорочено всі посади ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.88).

Тобто, в даному випадку, у зв'язку з ліквідацією територіальних органів МВС та скасуванням всіх штатів та скороченням всіх посад ГУ МВС України в Донецькій області, подальше проходження служби працівниками органів внутрішніх справ є неможливим.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач повинен був перевести його на службу до поліції, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне:

Приписами пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З аналізу наведеного вбачається, що передумовою отримання пропозиції щодо обіймання посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність бажання такої особи бути прийнятим до служби у поліції, виявлене упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію». Тобто, таке бажання працівником міліції має бути заявлено до 6 листопада 2015 року (включно).

Позивач у судовому засіданні пояснив, що він писав заяву про прийняття його на службу до поліції, але відповідачем рішення, стосовного його заяви, не прийнято. При цьому доказів, які б свідчили про передачу даної заяви відповідачу, позивачем не надано.

Відповідно до довідки від 25.04.2016 року № 172-лк, наданої сектором документального забезпечення відділу режимно-секретного та документального забезпечення Маріупольського МУ Головного управління МВС України в Донецькій області, звернення ОСОБА_1 щодо прийняття його на службу до Національної поліції України не надходило та не реєструвалось (а.с. 101-103).

Як вбачається з наданої суду трудової книжки позивача, в останній відсутні записи про прийняття позивача на службу у поліцію.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, позивачем не доведено, що ним у визначений прикінцевими положеннями Закону № 580-VIІI строк (до 6 листопада 2015 року) було виявлене бажання проходити службу у поліції.

У відповідності до п.п. 10, 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

З аналізу вказаної норми вбачається, що працівники міліції, не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» позивач був своєчасно попереджений про наступне звільнення, докази надіслання позивачем чи вручення відповідачу заяви про бажання проходити службу у поліцію відсутні, тому суд приходить висновку, що звільнення позивача за підпунктом «г» п. 64 Положення № 114 через скорочення штатів є правомірним, а отже, наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 363 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення № 114 є законним, тому підстави для скасування наказу відсутні.

У зв'язку з цим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 363 о/с задоволенню не підлягають.

Відповідіно до п.4 ч.3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", у разі якщо вивільнення є масовим, влсаник або уповноважений ним орган доводить до відома дежавної служби зайнятості про заплановане звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ МВС Українив Донецькій області 07 вересня 2015 року подало до Маріупольського міського центру заянйтості звітність форми № 4-ПН, в якій відобразило інформацію про заплановане звільнення працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, передбачене на листопад 2015 року (а.с).

В судовому засіданні позивач пояснив, що на данний час перебуає на обліку в центру зайнятості. Отже, позивача не було позбавлено гарантій соціального захисту та подальшого його працевлаштування у визначеному законом порядку або проведення його перепідготовки.

При цьому суд зазначає, що звільнення позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та пп. «г» п. 64 Положення № 114 не позбавляє його права на участь у доборі на посаду поліцейського у порядку, який встановлено Законом України «Про Національну поліцію».

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області розглянути його кандидатуру для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" в Іллічівському відділенні Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та видати з цього приводу відповідний наказ, стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заподіяну моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., стягнення з Головного управління МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по день поновлення на посаді суд зазначає, що вони є похідними від заявлених позовних вимог про скасування наказу від 06.11.2015 року № 363 о/с, в задоволенні яких судом відмовлено, тому вони також не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу - відмовити у повному обсязі.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі 20 травня 2016 року.

Суддя Шувалова Т.О.