Справа № 335/10088/15-а (2-а/335/7/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2016 рокусправа №335/10088/15-а (2-а/335/7/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання:Федосєєвої Ю.В.,

за участі представників відповідачів: Маміч І.О., Дащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2016 року у справі №335/10088/15-а за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, міського голови м.Запоріжжя Буряка Володимира Вікторовича про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.09.2015 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, міського голови м.Запоріжжя Буряка Володимира Вікторовича, в якому просив зобов'язати голову Запорізької міської ради та Запорізьку міську раду письмово запропонувати йому вакантну посаду рівнозначну займаній, а саме Директора департаменту, Начальника управління.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники відповідачів проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До апеляційного суду повернулось поштове відправлення з повісткою на адресу позивача, з відміткою поштового відділення про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження Запорізького міського голови № 126 к/тр від 10.02.2014 року позивач був призначений за переведенням на вакантну посаду директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради (а.с.10).

Рішенням Запорізької міської ради від 16.03.2015 року №4 внесено зміни до структури виконавчих органів Запорізької міської ради, затвердженою рішенням Запорізької міської ради від 18.02.2011 року №6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів» та передбачено введення з 19.06.2015 року до структури виконавчих органів Запорізької міської ради посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, з наступним виключенням посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради (а.с.106).

На підставі вказаного рішення та відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України листом за №01/02-16/00995 від 03.04.2015 року було попереджено позивача про наступне виключення посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради та звільнення з посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, а також запропоновано позивачу зайняти вакантну посаду - заступника директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради. Вказаний лист позивачем отримано особисто 26.05.2015 року, про що свідчить підпис позивача, та підтверджується ним в позовній заяві (а.с.105).

Крім того, позивачу було запропоновано всі наявні вакантні посади у департаменті житлово-комунального господарства Запорізької міської ради (а.с.101).

Проте, як вбачається з тексту адміністративного позову, позивач вважає запропоновані йому посади, в тому числі і посаду заступника директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, не рівнозначними по відношенню займаної ним посади.

Оскільки ОСОБА_4 не було надано згоди на переведення його на будь-яку із запропонованих вакантних посад шляхом подання відповідної заяви, розпорядженням Запорізького міського голови від 16.01.2016 року № 45к/тр позивача було звільнено з посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (а.с.78).

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання голови Запорізької міської ради та Запорізької міської ради письмово запропонувати йому вакантну посаду рівнозначну займаній, а саме Директора департаменту, Начальника управління.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що разом з попередженням про вивільнення, позивачу правомірно було запропоновано всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації та досвіду роботи. Отже, така пропозиція позивачу з боку роботодавця свідчить про безумовне виконання вимог ст.49-2 КЗпП України щодо обов'язку роботодавця запропонувати працівнику іншу роботу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міського голови окрім іншого відноситься здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету; призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Згідно ч. 8 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

На підставі рішення Запорізької міської ради від 16.03.2015 року №4, яким змінено структуру органів виконавчої влади міської ради, та відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України листом за №01/02-16/00995 від 03.04.2015 року ОСОБА_4 було попереджено про наступне виключення посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради (яку він займав на час правовідноси) та звільнення з посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, а також запропоновано позивачу зайняти вакантну посаду - заступника директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради. Вказаний лист позивачем отримано особисто 26.05.2015 року, про що свідчить підпис позивача, та підтверджується ним в позовній заяві. Крім того, позивачу було запропоновано всі наявні вакантні посади у департаменті житлово-комунального господарства Запорізької міської ради.

З тексту адміністративного позову вбачається, що позивач вважає запропоновані йому посади, в тому числі і посаду заступника директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, не рівнозначними по відношенню займаної ним посади. Посилаючись на положення ч.2 ст.40 та ч.1 ст.235 КЗпП України, позивач вважає що має право вимагати зайняття посади, рівнозначної його займаній посаді, а саме Директора департаменту, Начальника Управління, оскільки такої йому не було запропоновано.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП України).

Частиною 3 ст.49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми не містять обов'язку власника або уповноваженого ним органу пропонувати та надавати працівнику «рівнозначну» роботу чи посаду.

Щодо посилання апелянта на вимоги ст.235 КЗпП України, то вказана норма стосується правовідносин, пов'язаних з поновленням на роботі, зміною формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи, проте, таких вимог позивач в адміністративному позові, що розглядається, не заявляв.

Відповідач на виконання приписів ст.ст.40, 49-2 КЗпП України 26.05.2015 року повідомив ОСОБА_4 листом від 03.04.2015 року № 01/02-16/00995 про рішення Запорізької міської ради від 16.03.2015 року № 4, попередив про наступне виключення посади директора департаменту житлово-комунального господарства міської ради та майбутнє звільнення його з цієї посади з одночасним пропонуванням позивачу зайняти посаду заступника директора департаменту житлово-комунального господарства міської ради, про що свідчить особистий підпис позивача на відповідному документі.

Таким чином, 26.05.2015 року позивач був належним чином ознайомлений з попередженням про наступне вивільнення з посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради з одночасним пропонуванням йому зайняти посаду заступника директора департаменту житлово-комунального господарства міської ради.

Також, на виконання положень чинного трудового законодавства України, листом від 23.07.2015 року № 01/02-16/02400 позивачу було запропоновано всі наявні вакантні посади в цій же установі, про що свідчить лист загального відділу виконкому міської ради від 23.09.2015 року №12-38/254 (а.с.101).

Звернення позивача до суду у вересні 2015 року, тобто до звільнення, з позовом про зобов'язання голови Запорізької міської ради та Запорізької міської ради письмово запропонувати йому вакантну посаду рівнозначну займаній, а саме Директора департаменту, Начальника управління, є невірним способом захисту прав позивача, оскільки запропонування відповідачем вакантних посад могло відбутись навіть до дня звільнення позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не було надано згоди на переведення його на будь-яку із запропонованих вакантних посад шляхом подання відповідної заяви, а тому розпорядженням Запорізького міського голови від 16.01.2016 року № 45к/тр позивача було звільнено з посади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (а.с.78). Вказана обставина апелянтом в апеляційній скарзі не заперечується.

Представники відповідачів в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснили, що до теперішнього часу ОСОБА_4 розпорядження про його звільнення в судовому порядку не оскаржено.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З тексту адміністративного позову та апеляційної скарги вбачається, що позивач не оскаржує розпорядження про його звільнення з посади, та не оскаржує взагалі будь-які рішення чи дії відповідачів, з позовом про поновлення на посаді позивач також до суду не звертався.

Таким чином, даний позов є невірним способом захисту прав позивача, оскільки не є можливим зобов'язати відповідачів пропонувати будь-які посади особі, що не працює в установі, організації, тощо.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2016 року у справі №335/10088/15-а залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2016 року у справі №335/10088/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 16 травня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак