Справа № 818/437/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 р. Справа №818/437/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - С.М. Гелета

за участю секретаря судового засідання - К.Є. Цабека,

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Галичанський І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової прокуратури Сумського міського гарнізону про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової прокуратури Сумського міського гарнізону (далі - відповідач, Військова прокуратура), в якому просить визнати протиправними дії відповідача, що полягають у безпідставній відмові надати можливість зробити копії або фото матеріалів перевірки, проведеної за заявою від 23.12.2015 року № 171 та зобов'язати відповідача надати можливість зробити копії або фото матеріалів перевірки, проведеної за заявою від 23.12.2015 року № 171.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.04.2016 року позивач звернувся до військового прокурора Сумського гарнізону із заявою, в якій просив ознайомитись із матеріалами перевірки та зробити копії чи фотографії вказаних матеріалів. Матеріали перевірки були надані для ознайомлення, однак відповідач відмовив у можливості зняти їх копії або зробити фото, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та відшкодувати йому понесені судові витрати. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2016 року позивач звернувся до Військової прокуратури із заявою № 113, в якій, серед іншого, просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами перевірки здійсненої ОСОБА_3 по заяві від 23.12.2015 року, надати копію відповіді на цю заяву, а в разі необхідності надати можливість зробити копії чи фото матеріалів зазначеної перевірки (а.с.4).

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, матеріали перевірки за його заявою були надані йому для ознайомлення. При цьому в усній формі прокурор відмовив у можливості зробити копії або фотографії зазначених матеріалів. В судовому засіданні позивач зазначав, що право на отримання копій документів ним доведено в межах розгляду справи № 818/65/16 за його позовом, і судом встановлено, що згідно діючого законодавства він має право не тільки знайомитися з матеріалами перевірки, а і отримувати копії документів.

Представник відповідача вказану відмову пояснив тим, що матеріали перевірки, зокрема сторінки з 5-ї по 9-ту включно, копії яких просив зробити позивач, є матеріалами, що прямо не стосуються перевірки згідно заяви від 23.12.2015 року № 171 відносно ОСОБА_4, а є додатковими джерелами інформації та стосуються інших перевізників, зазначав, що в разі отримання копії документів, що містяться в матеріалах наглядового провадження будуть порушене не законодавство про захист персональних даних. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не заперечує проти отримання позивачем копій матеріалів наглядового провадження за скаргою ОСОБА_1, але тільки сторінки з 1-4 та 10-30 включно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").

Згідно статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

При цьому, права громадянина при розгляді заяви чи скарги передбачені ст. 18 Закону України "Про звернення громадян".

Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про звернення громадян" не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо це ущемляє права і законні інтереси громадян. Не допускається з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та роботи.

Ця заборона не поширюється на випадки повідомлення інформації, що міститься у зверненні, особам, які мають відношення до вирішення справи.

Суд зазначає, що фактично, підставою для звернення до суду ОСОБА_1 із даним адміністративним позовом була не відмова в отриманні інформації, розгляді звернення або отриманні відповіді за результатами звернення, а відмова в здійсненні копіювання матеріалів перевірки.

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду, позивач просить надати йому можливість зробити копії матеріалів наглядового провадження №47-32-15, що було заведено відповідачем на підставі звернення гр. ОСОБА_1 за його зверненням від 23.12.2015 року № 171 відносно перевізника ОСОБА_4

Таким чином, суд вважає, що позивача безпідставно позбавлено можливості зробити копії матеріалів перевірки за його зверненням, оскільки така можливість/право хоча й прямо не визначена Законом України "Про звернення громадян", однак її наявність витікає із вищевказаних правових норм, тому суд визнає, що відповідач безпідставно звузив права позивача, звівши їх лише до візуального ознайомлення з матеріалами перевірки і безпідставно позбавив його можливості знімати копії з цих матеріалів.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що із сторінками 5-9 позивач має право тільки знайомитися, але не робити їх копії, оскільки містять інформацію з обмеженим доступом та порушує законодавство про захист персональних даних осіб, зазначених в них, суд зазначає наступне.

Надавши право ознайомлення з матеріалами перевірки відповідач сам визнав їх такими, що не містять інформації з обмеженим доступом і сам по собі метод ознайомлення з ними (лише візуальний чи можливість знімати копії) фактично не має ніякого значення. При цьому відповідачем дані документи самостійно визначені як такі, що мають відношення до наглядового провадження №47-32-15 за зверненням ОСОБА_1, долучив їх до цього наглядового провадження та в повному обсязі надав на ознайомлення позивачу.

Таким чином, військова прокуратура Сумського гарнізону неправомірно обмежила позивача в можливості здійснення копіювання матеріалів перевірки, що містяться в матеріалах наглядового провадження №47-32-15.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання військової прокуратури Сумського міського гарнізону надати можливість ОСОБА_1 зробити копії матеріалів перевірки, що стосуються звернення позивача за заявою від 23.12.2015 року № 171 відносно перевізника фізичної - особи ОСОБА_4

Разом із тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, оскільки належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача надати можливість позивачу отримати копії матеріалів наглядового провадження за його скаргою, що і вирішено судом в межах даної справи.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження судових витрат, що пов'язані із прибуттям до суду, позивач надав білети на загальну суму 33,00 грн. (а.с.13, 14). Таким чином витрати, пов'язані з переїздом до місця проведення судового засідання підлягають відшкодуванню в сумі 33,00 грн. Стосовно відшкодування 33 грн. суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки на час прийняття судового рішення доказів понесення витрат на цю суму позивачем не подано. Також позивачу підлягають відшкодуванню добові (30,00 грн.) та сума компенсації відриву від звичайних занять (76,32).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Сумського міського гарнізону про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати військову прокуратуру Сумського міського гарнізону надати можливість ОСОБА_1 зробити копії матеріалів перевірки з наглядового провадження № 47-32-15, що стосуються звернення позивача за заявою № 171 від 23.12.2015 р. відносно перевізника фізичної - особи ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової прокуратури Сумського міського гарнізону на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 139,32 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 16.05.2016 року.

Суддя С.М. Гелета