Справа № 391/180/16-а
Суддя: Ревякіна О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/180/16-а
Провадження № 2-а/391/2/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2016 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Ревякіної О.В., за участю секретаря Чичик О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд зобов'язати Софіївську сільську раду виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу, на яку мав право за займаною ним посадою згідно з законодавством України на час перебування на посаді сільського голови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до п.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої, розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 18 листопада 2010 року позивач працював на посаді голови Софіївської сільської ради (а.с.29). Рішенням першої сесії сільської ради сьомого скликання №1 від 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови Софіївської сільської ради в зв'язку з закінченням строку повноважень на підставі п. 2 ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.30).

В день звільнення з посади голови Софіївської сільської ради в порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України з позивачем не були проведені в повному обсязі розрахунки, а саме: не було виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових потреб.

Відповідно до Постанови КМУ від 09.03.2008 року № 268 «Про упорядкування структури та умов праці апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів», а також п. 11 колективного договору Софіївської сільської ради від 15.12.2010 року, 33 сесією 6 скликання Софіївської сільської ради було прийнято рішення від 30.01.2015 року про надання позивачу матеріальної допомоги в 2015 році для вирішення соціально-побутових питань в розмірі не менше посадового окладу, однак, при звільненні дані кошти позивачу виплачені не були.

Відповідно до ст. 47 ч. 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

В ст. 116 ч. 1 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає доплати, надбавки, гаранти і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, а також інші заохочувальні і компенсаційні виплати, в тому числі матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналогічні положення, містяться в п.2.3.3 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 ролу за №114/8713, де вказано, що до інших заохочувальних та компенсаційних виплат входить, зокрема, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці позивача, крім того, суми даних виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

При цьому, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 вказав, що при розгляді спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України підлягає застосуванню у випадках пред'явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов'язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Отже, позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення сум складових належної йому заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових потреб без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем і це право відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим конституційного принципу верховенства права.

В ст. 233 ч. 2 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу врегульовано Законом України "Про державну службу". При цьому, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначено Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Частинами 3 та 4 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 р. № 268, керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надано право надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до п.6 вказаної постанови преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Рішенням тридцять третьої сесії Софіївської сільської ради УІ скликання від 30 січня 2015 року № 172 «Про надання соціально-побутової допомоги в 2015 році» на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.11.2015 р. передбачено надання сільському голові ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, не менше посадового окладу (а.с.8).

Така допомога була передбачена та затверджена фондом оплати праці апарату сільської ради, та в 2015 році її отримали сільський голова ОСОБА_2, секретар сільської ради ОСОБА_3 та спеціаліст ІІ категорії по земельним питанням ОСОБА_4 (а.с.41).

Судом встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин 30.01.2015 року ОСОБА_1 працював на посаді голови Софіївської сільської ради.

Отже станом на час прийняття 30 січня 2015 року рішення, позивач працював на посаді голови сільської ради, його право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань було передбачене рішенням сільської ради, а тому не було підстав для ненадання такої допомоги.

Беручи до уваги ту обставину, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань була передбачена правовими актами і забезпечена бюджетним асигнуванням, рішення сільської ради є таким, що прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений нормативно-правовими актами, тому з огляду на викладене позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути невиплачену при звільненні матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 117, 233 ч. 2 КЗпП України, ст. 2 ч. 2 ЗУ «Про оплату праці», Рішення Конституційного Суду України №9-рп/2013 від 15.10.2013 року, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Софіївську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на соціально - побутові потреби за 2015 рік в розмірі посадового окладу.

Стягнути з Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Компаніївського районного

суду Кіровоградської області О.В. Ревякіна