Справа № 820/1476/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2016 р. № 820/1476/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 15.06.2015 року № 426-17; зобов'язати відповідача повернути помилково сплачені грошові кошти в сумі 20833,33 грн. на користь ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне рішення відповідача винесено в порушення норм Податкового кодексу України, є необґрунтованим та безпідставним, а тому - підлягає скасуванню, а кошти у сумі 20833,33 грн., сплачені позивачем, належить йому повернути

Враховуючи дані спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд, в порядку ст. 55 КАС України, вважає за необхідне замінити відповідача - Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, правонаступником - Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві .

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та заперечення на позов не надав.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ( а.с.13).

Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 15.06.2015 відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення № 426-17, яким позивачу було визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 20833,33 грн. ( а.с.12).

У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що позивачем було сплачено вказану суму транспортного податку, при цьому, в подальшому представник позивача звернувся до контролюючого органу з заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань, оскільки позивачу стало відомо що такі, в силу приписів чинного законодавства, повинні нараховуватись з 2016 року.

Крім того, представник позивача вказав, що не погодившись з названим рішенням контролюючого органу, вважаючи його таким, що суперечить нормам чинного законодавства, що призвело до зайвого перерахування відповідних сум податку, які, на думку позивача, не належать до сплати, останній звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України введено новий податок з громадян України - транспортний податок.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Згідно з п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до п.п 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення - рішення) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Пунктом 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Відповідно до п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Сума визначеного транспортного податку, відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, встановлюють, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України визначено, що до місцевих податків зокрема належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПКУ входить транспортний податок.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача , що транспортний податок та його ставки, мали бути встановлені рішенням Харківської міської ради , а відтак - відповідний податок повинен нараховуватись з 2016 року. Дане твердження належним чином не підтверджено доказовою базою.

Крім того, рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платниками, сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені законодавцем нормами Податкового Кодексу України.

Доводи позивача, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, не приймаються до уваги, оскільки, Закон України № 71-VII від 28.12.2014 не змінює вид податку, а запроваджує новий.

Відповідно до підпункту 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Датою початку використання (введення в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та/або ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами й дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що обчислення суми податку з об'єкта оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку починаючи з 1 січня поточного року та включаючи місяць, в якому термін використання легкового автомобіля досягне 5 років.

Судовим розглядом справи встановлено, що датою початку використання на території України легкового автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3200 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, є дата першої реєстрації транспортного засобу, тобто 29.04.2011, а отже і п'ятирічного строку експлуатації автомобіль досягне 29.04.2016.

Законодавцем, п.п 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України покладено на платників обов'язок зі сплати транспортного податку з 2015 року ( рік набрання закону), а тому суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач протиправно приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, керувався нормами ст. 267 ПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року (що набрав чинності 01.01.2015), та фактично надав Закону зворотної дії у часі, оскільки об'єктом оподаткування вказано автомобілі, що придбані і зареєстровані до набрання чинності вказаним Законом, з огляду на наступне.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. незалежно від дати придбання автомобіля.

Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, а не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015. Вказане свідчить про безпідставність доводів позивача про зворотну дію в часі норм Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 267.5.1. п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 р.

Крім того, згідно пп.267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб, який рахується за позивачем є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 267.2.1. п. 267.2 ст. 267 ПК України ( в редакції, чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення -рішення), а оскільки вищевказаний транспортний засіб було зареєстровано за позивачем з 19.03.2015, за таких обставин відповідач визначив суму транспортного податку за 10 місяців 2015 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи знайшов підтвердження факт того, що позивач обтяжений обов'язком сплачувати транспортний податок, оскільки належний йому автомобіль є об'єктом оподаткування, отже, спірне рішення контролюючого органу прийнято на підставі та у спосіб, передбачений законодавством, а тому у задоволенні вимог про скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 15.06.2015 року № 426-17, суд відмовляє.

Щодо решти позовних вимог, а саме: про зобов'язання відповідача повернути помилково сплачені грошові кошти в сумі 20833,33 грн. на користь ОСОБА_2, суд зазначає, що, оскільки в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт правомірності спірного рішення контролюючого органу, відтак, сплата позивачем сум транспортного податку є виконанням ОСОБА_2 обов'язку зі сплати податків і зборів, який прямо закріплений пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України. За таких обставин вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судовий збір позивачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 55, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити відповідача - Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, правонаступником - Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17 травня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.