Справа № 805/3133/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Маслоід О.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року справа №805/3133/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д.,

за участі секретаря судового засідання: Томах О.О.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі № 805/3133/15-а (головуючий І інстанції Маслоід О.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс" до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішеня,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Люкс (далі-позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі-відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № /2226 від 26.05.2014 року з податку на додану вартість.

В обґрунтування позову ТОВ Люкс зазначило, що господарська операція з ТОВ Будреконструкція-2012 фактично була здійснена, що підтверджується відповідними первинними документами, які позивач надав до матеріалів справи. Позивач також зазначає, що не повинен відповідати за дії свого контрагента.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача відсутні порушення які були встановлені перевіркою відповідача, встановлено необґрунтованість збільшення податковим органом суми ПДВ за березень 2015 року на 49507грн., та відповідного застосування штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу податкового органу обґрунтовано тим, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Апелянт зазначає, що для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач вважає що позивачем під час перевірки не доведено факт реальності здійснення господарської операції у звязку з ненаданням документів бухгалтерського обліку, а тому у підприємства відсутнє право на формування податкового кредиту. Також однією з підстав про неможливість включення сум податку до податкового кредиту, апелянт вважає те, що неможливо перевірити контрагента позивача у звязку із його відсутністю за податковою адресою. Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року, та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні його позову.

В судовому засіданні представник відповідача скаргу підтримав, а представник позивача проти її задоволення заперечував.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач зареєстрований у якості юридичної особи 07.03.2000 року, номер запису 1 000275, , відповідно до свідоцтва № 200104315 є платником ПДВ, знаходиться на обліку відповідача.

Відповідачем позивачеві були направлені запити від 18.11.2013 року та від 26.03.2014 року щодо надання пояснень та копій документів, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентами для з`ясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку із відповідним відображенням у податкових деклараціях господарських відносин з ТОВ Будреконструкція-2012 березень 2013 року.

26.11.2013 року позивачем відповідачеві надана відповідь № 26/11 та копії затребуваних документів.

У період з 07.04.2014 року по 11.04.2014 року відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань правильності та своєчасності сплати до державного бюджету ПДВ при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ Будреконструкція-2012 за березень 2013 року, за результатами якої складений акт перевірки від 18.04.2014 року № 159/05-14-22-02-30617606.

У акті перевірки зазначено, що позивачем завищений податковий кредит за перевірений період у сумі 49 507 грн. по господарським операціям з ТОВ Будреконструкція-2012. Від ДПІ у Печерському районі м. Києва отримано акт про неможливість проведення перевірки вказаного підприємства № 2527/26-55-22-03/38239950 від 25.11.2013 року, у якому зазначено, що місцезнаходження підприємства не встановлено.

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення позивачем п. 44.1. ст.. 44, п. 198.1., 198.2., 198.3., 198.6. ст. 198 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за березень 2013 року у сумі 49 507 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 26.05.2014 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № /2226, яким позивачеві збільшена сума грошового зобовязання з ПДВ на 49 507 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25% у сумі 12 376,75 грн.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 44.1. ст.. 44 ПК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. ст.. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (замовник) з ТОВ Будреконструкція-2012 (субпідрядник) 01.03.2013 року був укладений договір підряду на виконання робіт № 01/03 СП щодо виконання поточного ремонту адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: м. Димитров, вул.. Шосейна, 2в, із відповідною додатковою угодою.

Зазначена адміністративна будівля знаходиться у власності позивача згідно свідоцтва про право власності від 22.11.2007 року, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання п. 1.2. вказаного договору ТОВ Будреконструкція-2012 має ліцензію серії АД № 075015 на здійснення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури, строк дії якої з 25.07.2012 року по 25.07.2015 року.

Щодо необхідності проведення поточного ремонту вказаної адміністративної будівлі свідчить акт дослідження технічного стану будівлі та дефектний акт на поточний ремонт.

Згідно п. 2.8. вказаного договору замовником субпідряднику були передані будівельні матеріали на виконання робіт по поточному ремонту адміністративної будівлі, що підтверджується актами приймання-передачі будівельних матеріалів за березень 2013 року.

На виконання вказаного договору позивачем також надані наступні документи: податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів, договірні ціни, локальні кошториси, відомості ресурсів до локальних кошторисів, платіжні доручення.

До матеріалів справи позивачем також надана електронна квитанція на отримання податковим органом реєстру отриманих та виданих податкових накладних за березень 2013 року.

Аналіз наведених первинних та інших документів доводить фактичність вчинення зазначеної господарської операції, тобто позивачем підтверджена правомірність включення до складу податкового кредиту за березень 2013 року суми ПДВ у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Колегія суддів вважає, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчиненні його контрагентом, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду 1 інстанції і підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі № 805/3133/15-а залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

ОСОБА_4