Справа № 826/1230/16
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1230/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року позовні вимоги Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.01.2016 № .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що протягом періоду з 30.11.2015 по 18.12.2015 працівниками ГУ ДФС у м. Києві згідно норм пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 13.11.2015 № 1324 і направлень від 24.11.2015 була проведена документальна планова виїзна перевірка ДП «ОГХК» () з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складений акт від 04.01.2016 № 1/26-15-13-01-02/36716128 (надалі - акт перевірки).

19.01.2016 ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким визначило ДП «ОГХК» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 363 грн., в тому числі 1 890 грн. за основним платежем, 473 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 19.10.2014 між ДП «ОГХК» (Замовник) і ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» (Виконавець, що має статус платника податку на прибуток у складі єдиного податку за ставкою 5%) укладено договір за № 149 про надання інформаційно-консультаційних послуг. За умовами цього Договору Виконавець зобов'язується за дорученням Замовника надати інформаційно-консультаційні послуги для 12 працівників Замовника на тему «Закупівля товарів, робіт та послуг за державні кошти. Нова нормативно-правова база». Послуги надаються згідно програми, що наведена в додатку № 1 до цього Договору і є його невід'ємною частиною. Загальна вартість послуг становить 10 500 грн. без ПДВ.

Також згідно розд. 2 зазначеного Договору Виконавець зобов'язується надати інформаційно-консультаційні послуги на високому технічному та інформаційному рівні, та видати працівникам Замовника відповідні сертифікати за результатами заключного тестування. Замовник, в свою чергу, зобов'язується направити своїх спеціалістів на консультації та сплатити вартість послуг в порядку та терміни, що зазначені в розділі 3 цього Договору. По завершенні надання послуг сторони підписують акт прийняття наданих послуг.

Розрахунки за послуги здійснюються Замовником в національній валюті України, шляхом 100% безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця до початку надання послуг Виконавцем (розд. 3 Договору).

Відповідно до письмових пояснень позивача, викладених в тексті позовної заяви, з метою правильного практичного застосування та тлумачення законодавства про здійснення державних закупівель, між позивачем і ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №149 від 19.11.2014. За цим договором здійснювалося консультування працівників підприємства та його філій щодо практичних питань здійснення державних закупівель та його нормативно-правового регулювання з метою підготовки та підвищення кваліфікації спеціалістів у цій сфері. Зокрема, на навчання направлялися саме працівники філій позивача, де були створені комітети з конкурсних торгів, а відтак посилання у відповідача на лише на штатний розпис ДП «ОГХК» є безпідставним.

На підтвердження фактів надання ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» послуг, передбачених договором № 149 від 19.11.2014, позивач надав до суду копії наступних документів:

- додатку № 1 до договору - програма інформаційно-консультаційних послуг на тему: «Закупівля товарів, робіт та послуг за державні кошти. Нова нормативно-правова база»;

- акта надання послуг від 28.11.2014, складеного та підписаного керівниками сторін (а саме - директором ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» Педченком А.В. і генеральним директором ДП «ОГХК» Журило Р.М.) за результатами надання інформаційно-консультаційних послуг вартістю 10 500 грн. (з розрахунку 12 послуг по 875 грн.).

Факт проведення повного розрахунку за даним договором згідно тексту акта перевірки та пояснень представника відповідача не заперечується.

Відповідно до усних пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні 07.10.2015, та документально обґрунтованих письмових пояснень позивача, придбані у названого товариства інформаційно-консультаційні послуги були використані ДП «ОГХК» у своїй господарській діяльності.

А саме 06.09.2014 згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі (надалі - Мінекономрозвитку ) за № 1074 ДП «ОГХК» було передано на праві господарського відання цілісний майновий комплекс ДП «Іршанський державний гірничо-збагачувальний комбінат» та ДП «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат». 09.09.2014 наказом № 4 генерального директора ДП «ОГХК» створено філію «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», а наказом № 3 - філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».

Наказом ДП «ОГХК» № 6/2 від 10.10.2014 «Щодо організації процедури закупівель товарів, робіт і послуг» передбачено здійснення на філіях процедур закупівель товарів, робіт і послуг ДП «ОГХК» відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель». Крім того, цим наказом позивачу було доручено створити на філіях комітети з конкурсних торгів, розробити та затвердити положення про комітет з конкурсних торгів. На виконання вимог зазначеного Закону України «Про здійснення державних закупівель» та наказу № 6/2 від 10.10.2014 створено комітет з конкурсних торгів філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» ДП «ОГХК» (наказ № 6 від 27.10.2014) та комітет з конкурсних торгів філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «ОГХК» (наказ № 29 від 10.10.2014). Додатком № 2 до кожного з наказів про організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг на філіях є положення про комітет з конкурсних торгів відповідної філії. Зокрема, відповідно до п. 4.2.7 Положення про комітет з конкурсних торгів, як філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», так і філії «Іршанський ГЗК» ДП «ОГХК», члени Комітетів філій зобов'язані пройти навчання та/або підвищення кваліфікації спеціалістів у сфері здійснення державних закупівель.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3305-07/18986-12 від 21.05.2012 «Щодо навчальної програми з питань спеціалістів у сфері здійснення державних закупівель» ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» було надано відповідь про те, що на виконання вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» Мінекономрозвитку розробляється наказ «Про затвердження порядку проходження навчання спеціалістів у сфері здійснення закупівель та підвищення кваліфікації». До набрання чинності вищезазначеним наказом Міністерство вважає за можливе Навчальному центру ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» проводити навчання членів комітетів з конкурсних торгів державних замовників згідно розроблених та затверджених навчальних програм з підготовки та підвищення кваліфікації спеціалістів у сфері здійснення державних закупівель.

З урахуванням того, що зазначений вище наказ Мінекономрозвитку «Про затвердження порядку проходження навчання спеціалістів у сфері здійснення закупівель та підвищення кваліфікації» чинності не набрав, а також у зв'язку з тим, що Мінекономрозвитку є уповноваженим органом управління ДП «ОГХК» відповідно до статуту підприємства, позивачем було направлено спеціалістів на навчання у сфері здійснення закупівель до ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» як до особи, діяльність щодо проведення навчання у сфері державних закупівель якої схвалено таким уповноваженим органом. Крім того, Мінекономрозвитку є спеціально уповноваженим органом у сфері державних закупівель відповідно до п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого указом Президента України від 31.05.2011 № 634/2011. Враховуючи те, що філії позивача на момент укладення договору № 149 від 19.11.2014 було щойно створено, та у зв'язку з цим оновлений штат працівників, направлення спеціалістів на навчання було нагальною необхідністю для позивача. Підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів підприємства у сфері державних закупівель підвищує ефективність діяльності позивача під час здійснення закупівель, суттєво зменшує витрати на закупівлю товарів, робіт і послуг. Таким чином, призначення наданих послуг позивачу для використання в його господарській діяльності відповідає змісту цієї діяльності.

Крім того, на обґрунтування правомірності заявлених позовних позивачем були надані до суду копії наступних документів: наказу Мінекономрозвитку від 06.09.2014 № 1074 «Про управління цілісними майновими комплексами Іршанського гірничо-збагачувального і Вільногірського гірничо-металургійного комбінатів», наказів ДП «ОГХК» від 09.09.2014 № 3 і № 4 про створення філій ДП «ОГХК», наказу ДП «ОГХК» № 6/2 від 10.10.2014 «Щодо організації процедури закупівель товарів, робіт і послуг», наказу філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» від 10.10.2014 № 29 «Про організацію та проведення процедур закупівлі товарів, робіт і послуг», наказу філії «Іршанський ГЗК» ДП «ОГХК» від 27.10.2014 № 6 «Про організацію та проведення процедур закупівлі товарів, робіт і послуг», листа Мінекономрозвитку від 21.05.2012 № 3305-07/15986-12, адресованого ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» з питання можливості проведення навчання членів комітетів з конкурсних торгів державних замовників та підвищення кваліфікації спеціалістів у сфері здійснення державних закупівель.

Як вбачається зі змісту вказаних документів, останні оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Крім того, в ході розгляду даної справи відповідачем не було пред'явлено до суду будь-які належні докази нікчемності правочину, укладеного між ДП «ОГХК» і ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт», а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання договору та первинних документів до нього неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в акті перевірки позивача також відсутні відомості про визначення контрагенту позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ «Консалтингова компанія «Акцепт» за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо документального підтвердження сум витрат, віднесених до складу адміністративних витрат за перевіряємий період, та як наслідок про протиправність здійсненого відповідачем нарахування суми податкового зобов'язань з податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 19.01.2016 № .

Водночас, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 94, 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року - без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО) - 820019; рахунок отримувача - 1007; код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у розмірі 1 515,80 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять грн. 80 коп.) за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена в повному обсязі 18.05.2016 року.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.