Справа № 820/687/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 травня 2016 р. № 820/687/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТАКТЕНЕРГО" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНТАКТЕНЕРГО" звернулось до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області ДПС від 15.02.2013 р. № та №, прийняті відносно нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що при проведенні перевірки податковим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки базуються на припущеннях і не підтверджуються об'єктивними даними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю Філатов П.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Шляхта В.С. проти позову заперечував, посилаючись на те, що під час проведення вказаної перевірки та складанню акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства, а прийняті за результатами перевірки рішення є законними, у зв'язку з тим, що у складеному за результатами перевірки акті були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, за що згідно до Податкового кодексу України позивачу були визначені відповідні податкові зобов'язання на підставі оскаржуваних рішень.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області ДПС була проведена документальна виїзна позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ "КОНТАКТЕНЕРГО" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП "Раїком" їх реальності та повноти відображення в податковому обліку за період з 01.01.2011 р. по 01.08.2012 р., за результатами якої 01.02.2013 р. був складений акт за № 338/2210/34014744, де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього на 48252 грн., в т.ч. за грудень 2011 року на 34473 грн., за березень 2012 року на 13779 грн.;

- пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.5.1 п. 138.5 ст. 138, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток всього на 54112 грн., в т.ч. за 4-й квартал 2011 року на 39644 грн., за 1-й квартал 2012 року на 14468 грн.

За наслідками вказаного акту перевірки 15.02.2013 року відповідачем стосовно позивача були прийняті податкові повідомлення-рішення № , згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних у сумі 61346,00 грн., у т.ч. за основним платежем 54112,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 7234,00 грн. та № , згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 72378,00 грн., у т.ч. за основним платежем 48252,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 24126,00 грн.

Із зазначеними рішеннями суб'єкта владних повноважень суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваних рішень, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів факти вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді та спростовуються наступним.

Так, в мотивувальній частині зазначеного акту перевірки відповідач посилається на відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ «Контактенерго» і ПП «Раіком» за грудень місяць 2011 року, за березень 2012 року з підстав невідповідності змісту операцій, що зафіксовані в документах, реальним обставинам.

Із зазначеним суд не погоджується, враховуючи таке.

Так, позивачем та ПП «Раіком» було укладено агентську угоду № 28 від 05.10.2011 року з Додатковою угодою № 1 від 27.12.2011 року, відповідно до умов якої ПП «Раіком» власними силами зобов'язався здійснювати дії з просування товару позивача покупцям. Факт надання послуг підтверджується Актом надання послуг № ОУ-30/12-2 від 30.12.2011 року та Звітом про виконання зобов'язань і розрахунок винагороди від 30.12.2011 року, підписаними обома сторонами. За результатом операцій було отримано податкову накладну № 18 від 30.12.2011 року. Оплата наданих послуг була вчинена згідно платіжного доручення № 22 від 26.01.2012 року (листом № 01/26-1 від 26.01.2012 року було виправлено помилку в графі «призначення платежу» вказаного платіжного доручення).

Також, позивачем та ПП «Раіком» було укладено агентську угоду № 38п від 12.12.2011 року з Додатковою угодою № 1 від 27.12.2011 року, відповідно до умов якої ПП «Раіком» власними силами зобов'язався здійснювати дії з просування товару позивача покупцям. Факт надання послуг підтверджується Актом надання послуг № ОУ-29/03-6 від 29.03.2012 року та Звітом про виконання зобов'язань і розрахунок винагороди від 29.03.2012 року, підписаними обома сторонами. За результатом операцій було отримано податкову накладну № 206 від 29.03.2012 року. Оплата наданих послуг була вчинена згідно платіжного доручення № 22284 від 24.12.2012 року.

Окрім того, позивачем та ПП «Раіком» було укладено договір на транспортне обслуговування та транспортне експедирування № 8 від 24.11.2011 року. Факт надання послуг підтверджується Актом надання послуг № ОУ-30/12-3 від 30.12.2011 року, Звітом від 30.12.2011 року, заявками на подання транспорту № 1 від 24.11.2011 року, № 2 від 25.11.2011 року, № 3 від 28.11.2011 року, № 4 від 29.11.2011 року, № 5 від 30.11.2011 року, № 6 від 01.12.2011 року, № 7 від 02.12.2011 року, № 8 від 05.12.2011 року, № 9 від 06.12.2011 року, № 10 від 07.12.2011 року, № 11 від 08.12.2011 року, № 12 від 08.12.2011 року, № 13 від 12.12.2011 року, № 14 від 12.12.2011 року, № 15 від 14.12.2011 року, № 16 від 14.12.2011 року, № 17 від 16.12.2011 року, № 18 від 19.12.2011 року, № 19 від 20.12.2011 року, № 20 від 20.12.2011 року, № 21 від 21.12.2011 року, № 22 від 23.12.2011 року, № 23 від 26.12.2011 року, № 24 від 27.12.2011 року, № 25 від 27.12.2011 року. За результатом операцій було отримано податкову накладну № 19 від 30.12.2011 року.

Позивачем та ПП «Раіком» було укладено договір на юридичне обслуговування № 14ЮУ від 27.12.2011 року. Факт надання послуг підтверджується Актом надання послуг № ОУ-29/03-7 від 29.03.2012 року. За результатом операцій було отримано податкову накладну № 207 від 29.03.2012 року. Оплата наданих послуг була вчинена згідно платіжного доручення № 3 від 10.01.2012 року.

Дані документи були предметом досліду під час перевірок, зауважень до них фахівці-податківці не мали, при судовому розгляді також не спростовано наявність та достовірність первинних документів позивача, чим підтверджується факт правомірності його господарської діяльності у періоді, що перевірявся.

В мотивувальній частині акту про результати перевірки відповідач також посилається на акт про неможливість проведення зустрічної звірки № 709/2202/36036555 від 10.08.2012 року щодо документального підтвердження господарський відносин ПП «Раіком» із платниками податків та їх реальності та повноти відображення в обліку за 2011 рік, литий, березень, квітень, червень 2012 року, на що суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються зокрема із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з положеннями цього Кодексу. Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.8. ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до п.п.139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Так, у п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Так, згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що ТОВ «Контактенерго» при здійсненні господарських операцій з ПП «Раіком» були складені всі необхідні первинні документи.

Суд звертає увагу на те, що висновки акту про відсутність ПП «Раіком» за місцезнаходженням ґрунтуються на нечітких показаннях осіб, що не мають відношення до вказаного підприємства та датуються серпнем 2012 року, в той час як досліджувані в межах перевірки правовідносини ПП «Раіком» з позивачем відбувались протягом грудня 2011 року - березня 2012 року. Крім того наведені доводи спростовуються вказаними в акті поясненнями директора ПП «Раіком» ОСОБА_3, який пояснив, що вся бухгалтерська документація знаходиться за юридичною та фактичною адресою підприємства: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 197-А, кв. 17, він самостійно веде бухгалтерську документацію, право підпису належить тільки йому.

Тобто, суд вважає безпідставним посилання відповідача на вказаний вище акт стосовно контрагента позивача, який не може бути взятий судом до уваги, оскільки нормами діючого законодавства України не передбачено можливість посилання ДПІ в ході проведення перевірки одного суб'єкта господарювання на акти перевірок інших суб'єктів господарювання.

Також, суд звертає увагу, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент позивача не виконав своїх зобов'язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КАСУ, судом, при вирішенні даного спору, прийнято до уваги постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2012 року по справі № 2-а-10987/12/2070, залишену без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.01.2013 року, згідно якої визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської обласної Державної податкової служби з проведення зустрічної звірки Приватного підприємства «Раіком» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків та їх реальності та повноти відображення в обліку за 2011 року, лютий 2012 року, березень 2012 року, квітень 2012 року, червень 2012 року, за наслідками якої складений акт від 10.08.2012 року № 709/2202/36036555.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржувані рішення є законними та обгрунтованими.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2274,69 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області ДПС від 15.02.2013 р. № та №, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТАКТЕНЕРГО".

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТАКТЕНЕРГО" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 27, кв. 11, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2274,69 (дві тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 69 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20.05.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.