Справа № 2а/0570/11071/2012
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. Справа № 2а/0570/11071/2012

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каменеобробний завод «Омфал» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

в с т а н о в и в:

27 серпня 2012 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каменеобробний завод «Омфал» (далі - Товариство) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2011 році, у розмірі 67811,76 грн та пені у розмірі 1654,32 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2011 рік Товариство не виконало норматив по створенню 2 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів, просив стягнути з відповідача на користь Фонду 69466,08 грн адміністративно-господарських санкцій та пені.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представники відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного суду України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року в адміністративному позові Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 січня 2016 року касаційну скаргу Фонду задоволено частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Каменеобробний завод «Омфал» згідно поданої державної звітності «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» (форма №10-ПІ поштова річна) за 2011 рік» повинно було створити у 2011 році 5 робочих місць для працевлаштування інваліда (відповідно до середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу 136 осіб), але фактично на підприємстві були працевлаштовані лише 3 інваліди (а.с. 10).

На протязі 2011 року, а саме 1 березня 2011 року, 11 березня 2011 року, 17 березня 2011 року, 21 березня 2011 року, 31 березня 2011 року, 6 квітня 2011 року, 11 квітня 2011 року, 21 квітня 2011 року, 21 квітня 2011 року, 1 червня 2011 року, 24 червня 2011 року, 11 серпня 2011 року, 31 серпня 2011 року, 8 вересня 2011 року, 23 грудня 2011 року, відповідач, як того вимагає частина 3 статті 18 Закону №875-ХІІ інформував Шахтарський міський центр зайнятості про наявність робочих місць для інвалідів та потребу у працівниках за формою №3-ПН (а.с. 23-43).

14 вересня 2011 року Шахтарський міський центр зайнятості направив для працевлаштування відповідачу громадянина ОСОБА_1, але останній було відмовлено у працевлаштуванні у зв'язку із відсутністю досвіду роботи у виробничій сфері (а.с. 51).

Як вбачається з листа Донецького обласного центру зайнятості від 11 квітня 2016 року № 13-969 за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості звітів за формою 3-ПН про наявність робочих місць для інвалідів у січні, лютому, травні, жовтні та листопаді 2011 року Товариством не надавались (а.с. 180).

Здійснивши оцінку обставин справи, надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ, в редакції Закону України №4213-VI від 22 грудня 2011 року, (далі - Закон № 875-ХІІ) законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 18-1 Закону №875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно зі статтею 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з частиною четвертою статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року №803-VII підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

При цьому, про наявність вакантних місць роботодавці повинні повідомляти центри зайнятості, направляючи звітність у формі №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року №420.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Разом з тим, у постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 28 січня 2014 року у справі № 21-476а13 викладено висновок проте, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою № 3-ПН про наявність вільних робочих місць для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період, є порушенням норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 11 червня 2013 року № 21-63а13, 9 липня 2013 року № 21-200а13 та 19 листопада 2013 року № 21-397а13.

Згідно зі статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каменеобробний завод «Омфал» (вул. Леніна, 85, м. Шахтарськ, Донецька область, 86211, , р/р 5000) на користь Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Серова, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87528, , р/р 0001) адміністративно-господарські санкції та пеню в загальній сумі 69466 (шістдесят дев'ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Донецький окружний адміністративний суд в 10-денний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Аляб'єв І.Г.