Справа № 219/2513/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Л.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року справа №219/2513/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 р. у справі № 219/2513/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахування пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2016 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі відповідач, Управління) про перерахування пенсії та виконання відповідачем з 25.03.2003 року і довічно норми ч.4 ст.13 Закону України № 3551, в редакції, яка діяла до 01.01.2006 року, нормою якою визначено, що Інвалідам війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії підвищується інвалідам війни 2 групи в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком. Позов обгрунтовує також приписами ч.2 ст.46 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, ч.2 ст.55 Закону України від 04.12.1992 року № 2262-XІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби і деяких інших осіб».

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою всі законодавчі акти, на які посилався позивач, які захищають його права на підвищення доплати до пенсії, а саме, апелянт вважає, що його право на отримання доплати до пенсії повинно здійснюватися у відповідності до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551 від 23.11.1995 року (в редакції, яка діяла до 01.01.2006 року), відповідно до якої, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються, зокрема, інвалідам IІ групи - у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком (а.с. 45-49).

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому, відповідно до пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення Серії Б № 089900, яке видане у 1998 році Управлінням Служби Безпеки України в Донецькій області (а.с. 8). Перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян».

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач фактично просить суд відновити його право на отримання підвищення до пенсії, як інваліду ІІ групи з розрахунку 350 % мінімальної пенсії за віком, яка розраховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу, як інваліду ІІ групи підвищення до пенсії в розмірі 40% від прожиткового мінімуму, встановленими на відповідний рік є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч.4. ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист» (в редакції, що діяла до 01.01.2006 року), інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються, зокрема, інвалідам IІ групи - у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

З 01.01.2006 року на підставі п. 3 Закону України № 2939 від 05.10.2005 року Про внесення змін в Закон України Про статус ветеранів війни, гарантіях їхнього соціального захисту, положення частини 4 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантіях їхнього соціального захисту було викладено в іншій редакції, а саме передбачено, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються, зокрема, інвалідам IІ групи - у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону набрали чинності з 01.01.2006 року, рішенням Конституційного Суду України не визнані такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними), тобто є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, з 01.01.2006 року діє норма, яка встановлює розмір підвищення інвалідам ІІ групи у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у звязку з чим колегія суддів зазначає, що саме в такому розмірі ОСОБА_2 повинен отримувати підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 24, 183-2, 195, 198, 200, 205, 207, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Д.В. Ляшенко

ОСОБА_3