Справа № 580/2252/15-а
Суддя: Гура А. О.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 580/2252/15-а
Номер провадження 2-а/580/37/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого -судді Гури А. О.,

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коростіль А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення інфляційних втрат за весь час затримки виплати грошової допомоги у розмірі 15091 грн. 02 коп. та моральної шкоди в розмірі 6000грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.04.2014 року їй призначена пенсія за віком на підставі ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю необхідного стажу, а саме: до стажу, що надає право на виплату одноразової грошової допомоги не було зараховано стаж на посаді викладача Лебединської дитячої школи мистецтв ім.. Б.Р. Гмирі за період з 26.10.1987 року по 02.09.1992 року та на посаді викладача Великоолексинської музичної школи Рівненського району Рівненської області в період з 04.09.1992 року до 29.08.1996 року, оскільки ці заклади відносяться до позашкільних навчальних закладів, посади викладача в яких не внесені до переліку посад, визначених в Постанові Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, які дають право на пенсію за вислугу років, а отже її стаж вважають 26 років 10 місяців, що недостатньо для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка призначається при наявності педагогічного стажу понад 30 років. Такі дії відповідача вона вважає необґрунтованими, так як має загальний спеціальний страховий стаж 36 років 8 місяців, тому звернулася до суду і просить визнати протиправними рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі про відмову у нарахуванні та виплаті їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії; зобов'язати Лебединське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати за весь час затримки виплати допомоги у розмірі 15091 грн. 02 коп., моральну шкоду в розмірі 6000 грн. та понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала повністю та пояснила, що вони діяли відповідно до Закону, так як позивачка не має права на виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки Білопільська музична школа та Лебединська дитяча школа мистецтв відносяться до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача позашкільних навчальних закладів не дає права на пенсію за вислугою років. З урахуванням цих обставин, позивачка має спеціальний страховий стаж 26 років 10 місяців, що недостатньо для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії.

Що стосується вимог позивачки про стягнення інфляційних втрат за час затримки виплати грошової допомоги, ст..2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не передбачена індексація одноразової допомоги при виході на пенсію, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Представник відповідача також просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн., оскільки позивачка не надала жодного доказу, що моральна шкода спричинена саме діями управління.

Таким чином, представник відповідача просить відмовити позивачці в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного:

Даний спір між сторонами виник з публічно-правових взаємовідносин, які регулюються

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи».

В судовому засіданні встановлено, що з 01.09.1977 року по 02.10.1978 року позивачка працювала викладачем Жовтневої музичної школи, з 18.09.1979 по 01.09.1983 року - викладачем Білопільської музичної школи, з 02.09.1983 по 02.09.1992 року - викладачем Лебединської дитячої музичної школи імені Б.Р. Гмирі, з 04.09.1992 року по 29.08.1996 року - викладачем Великоолексинської музичної школи, з 28.08.1996 року по даний час - викладачем Лебединського педучилища ім.. А.С. Макаренка.

16.04.2014 року позивачці, відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», була призначена пенсія за віком, при цьому до загального спеціального страхового педагогічного стажу при виході на пенсію був зарахований стаж - 26 років 10 місяців.

15 квітня 2014 р. позивачка звернулася до УПФ із заявою про призначення грошової допомоги при виході на пенсію в порядку, передбаченому ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом № А-47 від 08.10.2014 р. ( а.с. 17) відповідач відмовив у призначенні і виплаті грошової допомоги позивачці, в якому вказав, що право на виплату грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, оскільки загальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугою років та призначення одноразової грошової допомоги на день призначення пенсії за віком - 16.04.2014 року - складає 26 років 10 місяців і є недостатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Період роботи на посаді викладача у Великоолексинській музичній школі Рівненського району Рівненської області з 04.09.1992 по 29.08.1996 року може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на призначення вказаної грошової допомоги за умови документального підтвердження, що цей заклад освіти відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів, а не до позашкільних.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в своїх відповідях на звернення позивачки про невиплату грошової допомоги за № 532/А-4 від 15.09.2014 року та №454 від 06.10.2015 року ( а.с. 16, 18), крім того, зазначило, що періоди роботи позивачки в позашкільних навчальних закладах: Білопільській музичній школі на посаді концертмейстера з 03.10.1978 по 17.09.1979 року, Лебединській дитячій школі мистецтв ім.. Б.Р. Гмирі на посаді викладача з 26.10.1987 по 02.09.1992 року та Великоолексинській музичній школі на посаді викладача з 04.09.1992 по 29.08.1996 року не можуть бути зараховані до стажу роботи, який дає право на призначення вказаної грошової допомоги, оскільки посада концертмейстера не відноситься до посад викладача, а робота на посадах викладача в позашкільних навчальних закладах теж не дає право на призначення та виплату грошової допомоги при виході на пенсію на підставі п.7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд не може погодитись з мотивами відмови відповідача позивачці у виплаті грошової допомоги при виході на пенсію в розмірі 10 пенсій станом на день призначення пенсії, що не підлягають оподаткуванню, з наступних причин:

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 р. - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. - не менше 25 років 6 місяців.

Згідно з п.7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (зокрема, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України і, зокрема, Постановою КМУ №1191 від 23 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 (надалі Закон України 1788) визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, серед яких підпунктом «е» визначені працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 р. № 1060-ХІІ, позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 р. № 1841-III передбачено, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про позашкільну освіту», до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом, вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. N 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів» і Положення про позашкільний навчальний заклад», початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) віднесено саме до позашкільних навчальних закладів.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року N 909 (із наступними змінами), згідно із яким, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи в …. музичних і художніх школах на посадах учителів.

Також, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи у позашкільних навчальних закладах на посадах директора, його заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» встановлено, що педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до п.6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2001р. №433, до таких закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні...)

Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей (в т.ч. і музичних шкіл) включені до переліку посад педагогічних працівників.

Разом з тим, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р., без внесення змін до неї (доручення Уряду від 06.01.1995 р. № 397/21).

З наведеного вбачається, що Лебединська дитяча школа мистецтв ім.. Б.Р. Гмирі та Великоолексинська музична школа Рівненського району Рівненської області, в яких працювала позивачка, відносяться до переліку позашкільних навчальних закладів відповідно до ст. 39 Закону України «Про освіту», п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 р. «Про затвердження переліку типів позашкільних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад». Вони відносяться до комунальної форми власності і мають статус державного закладу освіти, а посада викладача по класу фортепіано в цих навчальних закладах відноситься до посад педагогічних працівників відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників».

Тому, період роботи ОСОБА_1 на посаді викладача в Лебединській дитячій школі мистецтв ім.. Б.Р. Гмирі Лебединського району Сумської області з 26.10.1987 року по 02.09.1992 року та на посаді викладача Великоолексинської музичної школи Рівненського району Рівненської області з 04.09.1992 по 29.08.1996 року, підлягають включенню до педагогічного стажу, який дає право позивачці на пенсію за вислугу років та призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії.

Враховуючи те, що позивачка є особою, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювала в закладі комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має страховий стаж понад 30 років (а саме: 36 років 8 місяців) на таких посадах, та до цього не отримувала будь-яку пенсію, суд вважає неправомірними дії УПФ щодо відмови позивачці в призначенні і виплаті грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі інфляційних втрат за час затримки виплати допомоги при виході на пенсію в розмірі 15091.02 грн., оскільки відповідно до ст..2 Закону України від 03.07.2015 року №1282 «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Грошова допомога при виході на пенсію являється одноразовою виплатою. Пунктом 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 передбачено, що цільова разова матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо до об'єктів індексації не відноситься.

Свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 6000 грн. позивачка обґрунтовує тим, що неправомірними діями відповідача їй були завдані моральні страждання, переживання та втрата нормальних, звичних для неї умов життя, негативних емоціях та необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації її життя. В зв'язку з невиплатою грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій при виході на пенсію, вона не змогла, в силу відсутності коштів, надати допомогу своєму хворому на онкологічне захворювання батькові - ОСОБА_5, щоб полегшити його страждання. В разі отримання цієї допомоги вона змогла б оплатити навчання її сина в магістратурі більш престижного вузу - університеті ім.. Шевченка. Також дії відповідача стали причиною погіршення її стану здоров'я. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінила у 6000 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних причин:

Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» зазначив, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цепідтверджується. Суд , зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що маютьзначення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обгрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показами свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Позивачка в обгрунтування своїх вимог в цій частині не надала жодних доказів щодо розміру моральної шкоди та доказів, що підтверджують її моральні страждання. Надані нею медичні довідки про стан її здоров' я та стан здоров'я її батька - ОСОБА_5, 1922 року народження (а.с. 48, 58), не підтверджують час виникнення захворювання та причинний зв'язок з неправомірними діями управління Пенсійного фонду. Син позивачки - ОСОБА_6 - навчається у Інституті енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» і на даний час - в магістратурі цього вишу, який закінчує 30.06.2017року, що стверджується довідкою №1826 від 05.11.20165 року ( а.с. 21), а його бажання навчатись в іншому, на думку позивачки, більш престижному виші теж не пітверджує причинний зв'язок з неправомірними діями відповідача.

Тому, суд не може погодитись з вимогами позивачки в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн. та вважає необхідним відмовити у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи», ЗУ «Про позашкільну освіту», статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» п. 1 Постанови КМУ № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років», ст. 21 ст.ст. 3, 8 -11, 40, 71, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі, правонаступником якого є Лебединське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги при виході на пенсію, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Зобов'язати Лебединське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, проживаючої в АДРЕСА_1, понесені нею судові витрати в розмірі 487. 20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя: Гура А. О.