Справа № 826/16968/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві, в якому просило:

Визнати протиправними і скасувати видані Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, №003262206 та № по нарахуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» сум грошових зобов'язань, відповідно, з податку на додану вартість у розмірі 290 380, 00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 72 595, 00 грн., з податку на прибуток підприємств у розмірі 261 342, 00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 65 335, 50 грн., а також, штрафних санкцій за порушення абз.2 п.119.2 ст. 119 Податкового кодексу України у розмірі 510,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про реальність господарських операцій ТОВ «Інтерконструкція» з ТОВ «Вектор Трейд 2000» та ТОВ «Компанія Бізнеспроект».

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі направлень від 25.03.2015 №603/26-50-22-06, № 607/17-02, №604/22-05, виданих ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві:

- Нестеренко Людмилою Миколаївною - головним державним ревізором-інспектором у перевірок з окремих питань управління податкового аудиту ДПІ у Голосіївському районі К у м. Києві,

- Олійник Оксаною Валеріївною - головним державним ревізором - інспектором відділу зльно - перевірочної роботи юридичних осіб, управління доходів і зборів з фізичних осіб Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києва;

- Борулею Марією Іванівною - головним державним ревізором - інспектором відділу ию за валютними операціями та операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві;

ва підставі п.п.78.1.11 п.78.1. ст.78 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями та на виконання постанови від 06.02.2015 старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковник юстиції Кузьменко О.В. проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Інтерконструкція» (код 37924070) з дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року.

Наказ від 25.03.2015 року №577 вручено за довіреністю Деснянській О.І. 25.03.2015 року та пред'явлено направлення на проведення перевірки.

Перевірка проводилась з 25.03.2015 року по 07.04.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення:

1. п. 44.1, п. 44.2 статті 44, п. 138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1. ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755 -VI зі змінами та доповненнями, встановлено :

- заниження податку на прибуток на загальну суму 261 342грн., в т.ч. по періодам :

- 2014 рік в сумі 261 342грн.

2. п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, TOB «Інтерконструкція» занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду (р. 25 Декларації з ПДВ) на загальну суму 290 380грн., в т.ч. по періодам:

- за січень 2014 року на суму 32878 грн.,

- за лютий 2014 року на суму 132591 грн.,

- за березень 2014 року на суму 76641 грн.;

- за травень 2014 року на суму 48270 грн.

З даного приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає слідуюче.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, з аналізу наведених норм Податкового кодексу України суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями на здійснення документальної позапланової виїзної перевірки за умови отримання контролюючим органом постанови слідчого, винесеної згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Пунктом 3 розділу «Прикінцевих положень» Закону №71-VIII передбачена можливість здійснення перевірок підприємств контролюючим органом згідно з вимогами Кримінально процесуального кодексу України.

Аналізуючи безпосередньо порушення податкового законодавства, які стали причиною винесення оспорюваним податкових повідомлень-рішень, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

В силу ж п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту врегульовано статтею 198 ПК України.

Так, підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року № К/800/10347/14.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Так, матеріалами справи підтверджується, що на промисловому майданчику «Цементний завод» в Ленінському районі Автономної Республіки Крим» (район м. Керч) ТОВ фірма «ДАР» у підряді з ТОВ «Криворізька будівельна компанія» будували цементний завод, в конструкціях виробничих цехів яких використовується велика кількість нестандартного металевого обладнання. Дане обладнання на будівництво заводу підрядилось поставити ТОВ «Днепромашкомплект», яке замовило виготовлення металоконструкцій ТОВ «Інтерконструкція» - підприємству, що спеціалізується на виготовленні нестандартного металообладнання.

10 грудня 2013 року між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») укладений договір №26/13-ИД від 10 грудня 2013 року на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 248 543, 00 кг.

06 січня 2014 року підприємство ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») у зв'язку з великим обсягом замовлень і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Компанія Бізнеспроект» («Виконавець») договір № 02/14-ИБ від 06 січня 2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» (ТОВ «Інтерконструкція») нестандартного обладнання загальною вагою 248 543, 00 кг.

За договором №26/13-ИД від 10.12.2013 року і Актами прийому-передачі: №1 від 18.12.2013р.; №2 від 18.12.2013р.; №3 від 18.12.2013р.; №4 від 18.12.2013р.; №5 від 23.12.2013р.; №6 від 24.12.2013р.; №7 від 24.12.2013р.; №8 від 24.12.2013р.; №9 від 24.12.2013р.; №10 від 25.12.2013р.; №11 від 25.12.2013р.; №12 від 26.12.2013р.; №13 від 26.12.2013р.; №14 від 09.01.2014р.; №15 від 04.02.2014р.; №16 від 04.02.2014р.; №17 від 04.02.2014р.; №18 від 07.02.2014р.; №19 від 13.02.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») власним автотранспортом доставило на територію ТОВ «Інтерконструкція» і передало «Виконавцю» (ТОВ «Інтерконструкція») давальницьку сировину (метал), що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання розвантажувальних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

Далі метал (давальницька сировина) за Договором № 02/14-ИБ від 06.01.2014р. та актами прийому-передачі: №1 від 07.01.2014р.; №2 від 07.01.2014р.; №3 від 07.01.2014р.; №4 від 07.01.2014р.; №5 від 10.01.2014р.; №6 від 13.01.2014р.; №7 від 13.01.2014р.; №8 від 13.01.2014р.; №9 від 14.01.2014р.; №10 від 14.01.2014р.; №11 від 15.01.2014р.; №12 від 15.01.2014р.; №13 від 22.01.2014р.; №14 від 10.02.2014р.; №15 від 10.02.2014р.; №16 від 10.02.2014р.; №17 від 14.02.2014р.; №18 від 17.02.2014р. ТОВ «Інтерконструкція» передало ТОВ «Компанія Бізнеспроект», який був вивезений з виробничою території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Компанія Бізнеспроект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

ТОВ «Компанія Бізнеспроект» з отриманої давальницької сировини (металу) виготовило нестандартне обладнання вагою 166 358, 89 кг, яке поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція» за видатковими накладними №№: РН-1801-2 від 18.01.2014; РН-2101-4 від 21.01.2014; РН-2301-4 від 23.01.2014; РН-2401-8 від 24.01.2014; РН-2701-11 від 27.01.2014; РН-0302-3 від 03.02.2014; РН-0302-4 від 03.02.2014; РН-0502-3 від 05.02.2014; РН-0702-3 від 07.02.2014; РН-1002-2 від 10.02.2014; РН-1202-3 від 12.02.2014; РН-1402-6 від 14.02.2014; РН-1702-11 від 17.02.2014; РН1902-4 від 19.02.2014; РН-2102-10 від 21.02.2014; РН-2102-11 від 21.02.2014; РН-2502-7 від 25.02.2014; РН-2502-8 від 27.02.2014; РН-2702-4 від 27.02.2014; РН-2702-8 від 27.02.2014; РН-0103-1 від 01.03.2014; РН-0403-1 від 04.03.2014; РН-0503-7 від 05.03.2014; РН-0606-3 від 06.03.2014; РН-0703-7 від 07.03.2014.

Нестандартне обладнання було доставлено власним автотранспортом, що належить ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №№: 01/18 від 18.01.14; 04/21 від 21.01.14; 04/23 від 23.01.14; 08/24 від 24.01.15; 11/27 від 27.01.14;3/03 від 03.02.14; 4/03 від 03.02.14; 3/05 від 05.02.14; 3/07 від 07.02.14; 2/10 від 10.02.14;3/12 від 12.02.14; 6/14 від 14.02.14; 11/17 від 17.02.14; 4/19 від 19.02.14; 11/21 від 21.02.14; 10/21 від 21.02.14; 7/25 від 25.02.14; 8/25 від 25.02.14; 4/27 від 27.02.14; 8/27 від 27.02.14;1/01 від 01.03.14; 1/04 від 04.03.14; 7/05 від 05.03.14; 3/06 від 06.03.14; 7/07 від 07.03.14.

ТОВ «Інтерконструкція», в свою чергу, це поставлене ТОВ «Компанія Бізнеспроект» нестандартне обладнання вагою 166358, 89 кг і виготовлене власними силами на своїй виробничій базі нестандартне обладнання вагою 82152, 59 кг поставило за договором №26 /13-ИД від 10.12. 2013р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковими накладними: №1 від 13.01.2014; №2 від 13.01.2014; №3 від 16.01.2014; №4 від 18.01.2014; №5 від 21.01.2014; №6 від 23.01.2014; №7 від 24.01.2014; №8 від 27.01.2014; №14 від 03.02.2014; №15 від 03.02.2014; №16 від 05.02.2014; №17 від 07.02.2014; №18 від 10.02.2014; №19 від 12.02.2014; №20 від 14.02.2014; №21 від 17.02.2014; №22 від 19.02.2014; №23 від 21.02.2014; №24 від 21.02.2014; №32 від 25.02.2014; №33 від 27.02.2014; №35 від 01.03.2014; №36 від 05.03.2014; №37 від 07.03.2014;

Готове обладнання з виробничого майданчика ТОВ «Інтерконструкція», ТОВ «Днепромашкомплект» вивозило власним транспортом, що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

Реальність зазначених вище господарських операцій додатково підтверджується ще й тим, що після відправки готової продукції (бункера) підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» на територію промислового майданчика «Цементний завод» в Ленінському районі Автономної Республіці Крим» (район м Керч) там було виконано приймання даної продукції та складено Акти вхідного контролю № 15 від 06.02.2014р.; № 17 від 13.02.2014р.; №20 від 20.02.2014р.; №22 від 22.02.2014р. з переліком відхилень у виготовленій продукції від креслень, по яких ця продукція виготовлялась.

У свою чергу підприємство ТОВ «Днепромашкомплект» пред'явило дані Акти вхідного контролю підприємству ТОВ «Інтерконструкція», як «Виконавцю» даного договору.

ТОВ «Інтерконструкція» було прийнято рішення направити представників свого підприємства для усунення дефектів, зазначених в Актах. Для цього було видано Наказ №21 від 05.03.2014р. Представники виїхали на територію промислового майданчика «Цементний завод в Ленінському районі Автономної Республіці Крим» і усунули дефекти, указані в Актах, що додатково підтверджується доданими фотографіями.

Після усунення дефектів був складений Акт виправлення дефектів деталей бункерів від 14.03.2014р.

Матеріали справи свідчать, що 03 березня 2014р. між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») був укладений договір №03/14-ИД від 03.03.2014г. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 20 589,03 кг.

Після укладення договору 10 березня 2014р. ТОВ «Інтерконструкція Я» («Замовник») у зв'язку з великим навантаженням замовленнями і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Компанія Бізнеспроект» («Виконавець») договір № 04/14-ИБ від 10.03.2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція» нестандартного обладнання загальною вагою 20 589,03 кг.

ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») за Актами прийому-передачі №1 від 05.03.2014; №2 від 12.03.2014; №3 від 13.03.2014; №4 від 19.03.2014г. від ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») за договором №03/14-ИД від 10.03.2014 отримало давальницьку сировину (метал), доставлене на територію ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Днепромашкомплект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на території ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажно-розвантажувальних робіт по виробничому майданчику підприємства.

Дану сировину, в свою чергу ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») за Актами прийому-передачі давальницької сировини №01 від 11.03.2014; №02 від 14.03.2014; № 03 від 17.03.2014; №04 від 21.03.2014 передало ТОВ «Компанія Бізнеспроект» за договором №04/ 14-ИБ від 10.03.2014р., яке було вивезено з території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Компанія Бізнеспроект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

ТОВ «Компанія Бізнеспроект» з отриманої давальницької сировини (метал) виготовило нестандартне обладнання, яке за видатковими накладними №РН-2503-2 від 25.03.2014; РН-2703-1 від 27.03.2014 поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція». Нестандартне обладнання було доставлено автомобілем ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №01/25ИК- від 25.03.14, №01/27-ИК від 27.03.14.

ТОВ «Інтерконструкція» це нестандартне обладнання поставило за договором №03/14-ИД від 03.03.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковими накладними №38 від 25.03.2014 та №39 від 27.03.2014р.

Також, 24 квітня 2014р. між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») був укладений договір №10/14-ИД від 24.04.2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 145 908, 40 кг.

Потім 06 травня 2014р. підприємство ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») через завантаженість замовленнями і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Вектор Трейд 2000» («Виконавець») договір № 11/14-ИВ від 06 травня 2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» (ТОВ «Інтерконструкція») нестандартного обладнання загальною вагою 145 908, 40 кг.

ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») за Актами прийому-передачі №№: №1 від 30.04.2014; №2 від 05.05.2014; №3 від 12.05.2014; №14 від 22.05.14; №15 від 23.05.2014; №17 від 27.05.2014; №19 від 02.06.2014 отримало від ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») за договором №10/14-ИД від 24.04.2014г. давальницьку сировину, що була доставлена на територію ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Днепромашкомплект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

Дану сировину в свою чергу ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») за Актами прийому-передачі давальницької сировини: №01 від 07.05.2014; №02 від 07.05.2014; №03 від 07.05.2014; №04 від 08.05.2014; №05 від 14.05.2014; №06 від 14.05.2014; №07 від 14.05.2014; №08 від 14.05.2014; №09 від 22.05.2014; №10 від 23.05.2014; №11 від 02.06.2014; №12 від 27.05.2014 передало ТОВ «Вектор Трейд 2000» за договором №11/14ИВ від 06 травня 2014р., яка було вивезена з території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Вектор Трейд 2000», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на території ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

ТОВ «Вектор Трейд 2000» виготовило з отриманої давальницької сировини (металу) нестандартне обладнання, яке за видатковою накладною №301 від 30.05.2014г. поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція».

Нестандартне обладнання було доставлено автомобілем ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №1/30 від 30.05.14р., №2/30 від 30.05.14р., №3/30 від 02.06.14, №4/30 від 02.06.14р.

ТОВ «Інтерконструкція» це нестандартне обладнання поставило за договором №10/14-ИД від 24.04.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковою накладною №62 від 13.06.2014р., однак, фактично воно з виробничого майданчика не переміщалося і залишається там до теперішнього часу.

Реальність зазначених вище господарських операцій додатково підтверджується ще й тим, що після оформлення вище зазначених відвантажувальних документів ТОВ «Днепромашкомплект» у зв'язку з анексією Криму не змогло забрати з виробничого майданчика ТОВ «Інтерконструкція» і поставити вказане нестандартне обладнання кінцевому споживачеві - на промисловий майданчик «Цементного заводу» в Ленінському районі Автономної Республіки Крим (район м Керч). Обладнання, фактично, знаходиться на виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція» і на даний момент.

Власник обладнання - ТОВ «Днепромашкомплект» направило на ТОВ «Інтерконструкція» лист №0267/1 від 13.06.2014р. з проханням прийняти на відповідальне зберігання готову продукцію (трубопроводи) і наше підприємство відповіло згодою, про що свідчить акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 13.06.2014р. за договором №10/14-ИД від 24.04.2014р.

Дана продукція, виготовлена ТОВ «Вектор Трейд 2000» за договором №11/14-ИВ від 06 травня 2014р., зберігається на складі ТОВ «Інтерконструкція» по теперішній час, про що свідчать фотографії, на яких видно маркування підприємства-виробника.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на Акт від 03.07.2014р. №408/22-04/38242245 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Компанія Бізнеспроект», не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків.

Так, відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 22.04.2011 № 236, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу ДПС забезпечує проведення такої звірки.

Так, зокрема, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Водночас, і висновок податкової міліції, на який також посилається ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, від 02.07.2014р. №2540/0403-15-01 про відсутність TOB «Компанія Бізнеспроект», також розцінюється колегією суддів критично, оскільки відсутність TOB «Компанія Бізнеспроект» за зареєстрованою адресою спростовується наданими до суду першої інстанції відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого, на момент здійснення спірних господарських операцій TOB «Компанія Бізнеспроект» знаходилось за юридичною адресою та відомості про нього були підтверджені. При цьому, згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року по справі № К/800/49317/13 зокрема зазначається: «…податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності, податкового обліку, зокрема і щодо декларування та сплати податкових зобов'язань, наявності чи відсутності останнього за його місцезнаходженням, а тому допущення таких порушень контрагентом не є підставою для не включення позивачем до валових витрат та податкового кредиту сум сплачених в ціні придбаних товарів, що підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами...».

Щодо доводів апелянта, що перевірка TOB «Інтерконструкція», була призначена на виконання постанови від 06.02.2015р. старшого слідчого з ОВС слідчого відділу Управління СБУ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції Кузьменко О. В. в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 03.12.2014р. за ознаками правопорушень, передбачених ч.2 cт. 258-5 КК України відносно посадових осіб ПАТ «КБ Аксіома». Під час обшуку, проведеного 19.12.2014р. в ПАТ «КБ Аксіома» вилучені документи, щодо відносин з TOB «Галкорп» (). В свою чергу, вході аналізу руху коштів TOB «Галкорп», були виявлені СПД, що здійснювали перерахунок грошових коштів на його рахунки, зокрема, TOB «Інтерконструкція», колегія суддів зауважує слідуюче.

Так, із матеріалів справи та пояснень сторін випливає, що на момент вирішення спору не тільки вирок по кримінальному провадженню не виносився, а, навіть, підозра нікому не пред'являлась, тим більш, взаємини TOB «Інтерконструкція» з TOB «Компанія Бізнеспроект» і «Вектор Трейд 2000» ні слідством, ні судом не досліджувались, адже в аспекті фінансування тероризму слідчого цікавило лише TOB «Галкорп» і ПАТ «КБ Аксіома».

Отже, системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.10.2015 у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15).

В судовому засіданні 17.05.2016 року, в суді апеляційної інстанції, представником ТОВ «Інтерконструкція», Р.В. Федоренко, була подана заява про долучення документів до матеріалів справи, так, зокрема, суду було надано:

Копію Адвокатського запиту № 95 від 13 квітня 2016р.;

Копію Листа Управління Служби безпеки у Дніпропетровській області №55/8-1175 від 15.04.16 року у відповідь на Адвокатський запит №95;

Копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року по справі №804/10440/14.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - відповідно до якого відомості про юридичну особу TOB «Компанія Бізнеспроект» були підтверджені 19.12.2913 року та 16.06.2014 року.

Так, зокрема, із копії листа Управління Служби безпеки у Дніпропетровській області №55/8-1175 від 15.04.16 року у відповідь на Адвокатський запит №95 вбачається, що 04.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 03.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України було перекваліфіковано на ч.1 ст. 205 КК України.В той же день, 04.08.2015 року постановою прокурора Дніпропетровської області підслідність кримінального провадження № 0000192 від 03.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 205 КК України, було визначено за органами МВС України та матеріали провадження направлені для проведення досудового розслідування до СУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області. Під час проведення досудового розслідування про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень не повідомлялось.

Із копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року по справі №804/10440/14 вбачається, що дії Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з проведення заходів зустрічної звірки, за результатами яких складено акт №408/22-04/38242245 від 03.07.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки за період березень 2014 року визнано протиправними.

Крім того, із витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що момент виникнення правовідносин ТОВ «Інтерконструкція» із ТОВ «Компанія Бізнеспроект», Позивачем перевірялось місцезнаходження контрагента.

Отже, подані в судовому засіданні докази додатково спростовують доводи апеляційної скарги податкового органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В Ухвалі від 23.04.2014 року по справі № К/800/7245/14 Вищий адміністративний суд України зазначив, що в умовах, за яких податковим органом не спростовано реальність виконання господарської операції, неприпустимим є позбавлення платника права на формування даних податкового обліку з формальних підстав в зв'язку з тим. що первинні документи підписані не уповноваженими особами, за недоведеності податковим органом, що платникові було відомо про цей факт, або того, що платником не було проявлено розумної обачності при укладенні та виконанні господарських договорів.

Не можуть слугувати свідченням безтоварності господарських операцій і твердження податкового органу про відсутність у спірних постачальників необхідних умов для досягнення результатів виконання спірних операцій з поставки послуг позивачеві в силу відсутності персоналу, основних засобів, виробничих активів. Адже ці доводи є оцінкою контрагентів, за дії та поведінку яких підприємство не може нести відповідальність.

Крім того, у комерційній діяльності виконання поставок товарів, робіт, послуг не завжди вимагає наявності власних основних та транспортних засобів, значної кількості персоналу; звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от, на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо).

Відомості ж про наявне у контрагентів на праві власності або оренди майно не знаходяться у вільному доступі, у зв'язку з чим у позивача була відсутня реальна можливість перевірити такі дані відносно його постачальників.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність визначення позивачем суми податку на прибуток та при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам із TOB «Компанія Бізнеспроект» та TOB «Вектор Трейд 2000», оскільки матеріали справи містять всі наявні, для встановлення реальності операції, докази, крім того, посилання податкового органу, викладені в апеляційній скарзі не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не мають відношення для встановлення протиправності дій ТОВ «Інтерконструкція» при господарських відносинах із зазначеними вище контрагентами, крім того поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016 року Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі №826/16968/15 до винесення рішення судом апеляційної інстанції.

За правилами статей 94, 98 КАС України у судовому рішенні вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до першої частини статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на викладене, з апелянта до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за подання ним скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 5359,2 грн.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23, код за ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 18 травня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.