Справа № 569/4692/16-а
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4692/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Першко О.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови у виплаті пенсії протиправною, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому призначеної пенсії, викладеної відповідачем в листі №202/10 від 31 березня 2016 року; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії з 08 лютого 2016 року та зобов'язати здійснити виплату з 08 лютого 2016 року виплату йому пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 08.02.2016 р. перебуває на обліку у відповідача та йому була призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV. Після призначення пенсії позивач продовжив працювати на посаді судді Володимирецького районного суду Рівненської області. З 08 лютого 2016 р. відповідач не проводить виплату позивачу пенсії за віком, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VII у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з проханням проводити виплату призначеної пенсії в повному обсязі без порушень прав та обмежень його розміру. У відповідь на звернення позивача відповідач повідомив листом від 31.03.2016 р. № 202/10 про те, що призначена позивачу пенсія вірно та відповідно до чинного законодавства, з посиланням на те, що відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII передбачено тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 р., у період роботи особи на посадах, як дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIIІ подовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, яким передбачено тимчасово, у період з 01 січня по 31 грудня 2016 р., які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачуються. В позовній заяві вказав, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів»,«Про статус народного депутата України» та інші. Тобто, з 01 червня 2015 року він втратив право на призначення йому пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», незалежно від того чи він продовжує займати посаду судді. Спеціальну пенсію згідно Закону України «Про державну службу» він не отримує, так як втратив на це право. Вважає, що обмеження щодо виплати пенсії стосується лише тих осіб, які працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а відтак такі обмеження не повинні поширюватися на нього з 01 червня 2015 року, оскільки йому пенсія призначена згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 15 квітня 2016 року відкрито скорочене провадження у справі та замінено відповідача - управління Пенсійного фонду Україні м.Рівне Рівненської області на його правонаступника - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України відповідач надав суду заперечення проти позову, відповідно до змісту яких заперечує проти позову у повному обсязі та просить призначити справу до розгляду в загальному порядку та відмовити у задоволенні позову, так як згідно ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII передбачено тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 р., у період роботи особи на посадах, як дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIIІ подовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, яким передбачено тимчасово, у період з 01 січня по 31 грудня 2016 р., які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачуються. Оскільки позивач працює на посаді державного службовця, то на підставі пункту 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VII від 24.12.2015 р., виплата пенсії за відповідний період призупинена. Крім того, просить постановити ухвалу про звернення Рівненського міського суду до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень п.п.22,30 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII в частині зупинення виплати призначених пенсій за віком суддя; зупинити провадження до розгляду Верховним Судом України вказаного подання та інших подань народних депутатів щодо зупинення виплати пенсій за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року .

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку у відповідача 08 лютого 2016 року та йому призначено пенсію за віком.

Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді судді Володимирецького районного суду Рівненської області.

З 08 лютого 2016 року відповідач не проводить виплату позивачу пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 - VIII від 24.12.2015 року.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати йому пенсії. На звернення позивача надано відповідь від 31.03.2016 р. № 202/10, в якій зазначено, що з 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 - VIII від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють на посадах державних службовців. Вищезазначеним Законом внесені зміни до ст. 47 до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлено, що тимчасово з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 року, особам на яких поширюється дія вищезазначеного Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 - VIII від 24.12.2015 року подовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, яким передбачено тимчасово, у період з 1 січня по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Оскільки позивач працює на посаді судді, то на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VII від 24.12.2015 р., виплата пенсії за відповідний період призупинена.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

З 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України від 02.03.2015р. № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», пунктом 12 якого абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замінено серед іншого абзацом такого змісту "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

З 01.01.2016р. набрав чинності Закон України від 24.12.2015р. № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пунктом 22 якого абзац другий частини першої статті 47 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в редакції "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів»

Згідно змін до ст. 47 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України «Про державну службу».

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

За таких обставин відповідач не міг діяти інакше, як в порядку та у спосіб визначений законом і суд вважає, що вимоги позивача про визнання відмови відповідача у виплаті йому призначеної пенсії, про визнання бездіяльності відповідача щодо не виплати пенсії за віком з 08 лютого 2016 року та зобов'язанні поновити виплату пенсії за віком з 08 лютого 2016 року є безпідставними.

Суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача, як такими, що грубо та умисно порушують встановлений порядок виплати пенсій.

За змістом п. 22 Закону № 911-VІІІ від 24.12.2015р. не виплата призначених пенсій у період роботи на посаді судді є тимчасовим заходом.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рн/211, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Конституційний суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.158-163,167,183-2, 185-186,254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови у виплаті пенсії протиправною, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя О.О. Першко