Справа № П/811/3374/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2016 рокусправа № П/811/3374/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2016 року по справі № П/811/3374/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіс - Київ", про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" звернулось із позовом до суду, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 15.09.2015 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2016 року по справі № П/811/3374/1 даний позов задоволено.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначив, що саме позивачем при оформленні ряду вантажних митних декларацій (далі ВМД) було допущено методологічну помилку і невірно вказано щодо товару "обладнання фінішного напилення для приготування комбікормів" код згідно з УКТЗЕД, що призвело до заниження зобов'язань позивача зі сплати мита, і ці порушення було встановлено відповідачем як контролюючим органом в наслідок перевірки митного оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" зареєстровано в якості юридичної особи.

Посадовими особами митного органу проведено документальну невиїзну перевірку стану дотримання ТОВ "Регіонпродукт-Україна" законодавства України з питань державної митної справи, результати якої оформлено актом №0005/5/11-28-22-06/ від 28.08.2015 року, в якому зазначено, що через невірне декларування товару "обладнання фінішного напилення для приготування комбікормів", які на думку відповідача повинні класифікуватися за кодом УКТЗЕД 8424 81 99 00, а не за кодом 8436 10 00 00, позивачем були порушені вимоги щодо класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, що в свою чергу призвело до порушення ним Закону України «Про Митний тариф України» та до заниження суми податкового зобов'язання по сплаті мита. Вказані порушення були виявлені щодо товару № 2 у митній декларації від 11.08.2014 року №125130006/2014/584203; товару № 4 у МД від 06.10.2014 року №125130006/2014/585287 та у МД №125130006/2014/585316 від 07.10.2014 року; товару №5 у МД №125130006/2014/585317 від 07.10.2014 року; товару № 3 у МД №125130006/2014/585319 від 07.10.2014 року (а.с.15-17).

На підставі вказаного акту перевірки, 15 вересня 2015 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 53 467,56 грн., в тому числі за основним платежем - 42774,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10693,51 грн. (а.с.6); та №000212206, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10693,53 грн., у тому числі 8554,82 грн. основного платежу та 2138,71 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 7).

Не погодившись з такими рішеннями, позивач оскаржив їх до суду, правомірність винесення яких і стало предметом розгляду у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що якщо митний орган, приймаючи ВМД, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за винятком випадку, коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема зазначення у ВМД недостовірних відомостей, або посадових осіб митниці.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктом 23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Cтаттею 3 Митного кодексу України визначено порядок переміщення через митний кордон товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної і зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації та кодування товарів, єдиної форми декларування експорту та імпорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).

Аналіз наведеного визначення дає підстави вважати, що митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Відповідно до ч.5 ст.255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з ч.1 ст.266 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст.69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Аналіз наведеного в сукупності дає змогу колегії суддів дійти висновку, що у випадку коли митні органи, приймаючи вантажно-митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Як було з'ясовано судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, в основу висновку про невірне зазначення позивачем коду товарної номенклатури спірних товарів митницею покладено результати аналізу документів, що зберігаються разом з ВМД, тобто фактично відповідачем повторно перевірялися ті самі документи та відомості, які були в наявності під час проведення митного оформлення товару.

При цьому матеріали справи не містять та відповідачем не доведено, що неправильне встановлення кодів товарної номенклатури було здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією, поданою суб'єктом господарювання, або через протиправні дії посадових осіб митного органу.

За тиках обставин, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи, а тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2016 року по справі № П/811/3374/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко