Справа № 804/2741/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 травня 2016 р. Справа № 804/2741/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ

17 травня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції Лукянова Андрія Миколайовича від 06.03.2013, винесеної в межах виконання виконавчого листа №2/436/1395/12, виданого 25 лютого 2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська.

До позову ОСОБА_1 подано клопотання про забезпечення позову в порядку ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому заявник просив вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчинення дій, спрямованих на продаж (реалізацію) квартири АДРЕСА_1, на прилюдних електронних торгах, які відбудуться 18 травня 2016 року о 09 годині 00 хвилин.

Відповідно до п. 4 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відкриття провадження у справі в адміністративній справі суддя вирішує протягом трьох днів з дня надходження позовної заяви до адміністративного суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків позовної заяви, у разі залишення позовної заяви без руху, та не пізніш наступного дня з дня отримання судом, у порядку, передбаченому частиною третьої цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що такий позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як встановлено з матеріалів адміністративного позову, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції Лукянова Андрія Миколайовича від 06.03.2013 р., винесену в межах виконання виконавчого листа №2/436/1395/12, виданого 25 лютого 2012 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що між ним як обдарованим та дарувальником ОСОБА_3 01.10.2009 року було укладено нотаріально посвідчений договір дарування 1/3 (однієї третьої) частини квартири АДРЕСА_1.

15 травня 2016 року із веб-сайту електронних торгів ОСОБА_1 було виявлено, що квартира АДРЕСА_1, виставлена на прилюдні електронні торги, які відбудуться 18 травня о 09 годині 00 хв.

В подальшому, звернувшись до дарувальника, позивач дізнався, що постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції Лукянова Андрія Миколайовича від 06.03.2013 року, винесеної в межах виконання виконавчого листа № 2/436/1395/12, виданого 25 лютого 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська (стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 220204,85грн.), на вищевказану квартиру накладено арешт та заборонено відчужувати дане майно.

При цьому, позивач наполягав, що він не є учасником виконавчого провадження, в межах якого відповідачем прийнято оскаржувану постанову, не є боржником, жодної заборгованості перед ОСОБА_4 не має, відсутні жодні правовідносини між позивачем та вказаною особою.

У зв'язку з тим, що постановою державного виконавця від 06.03.2013 р. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, 1/3 якої належить позивачу на підставі договору дарування, укладеного 01.10.2009 р. з ОСОБА_3, позивач має намір здійснити заходити щодо відновлення свого права на вказане в позові майно як власника цього майна.

З огляду на наведене, суд вважає, що даний спір носить приватно - правовий характер, оскільки предметом спору є фактично зняття арешту з майна, яке перебуває у власності позивача, тобто наявний спір про право, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Частинами 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 р. визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Як вбачається з позовної заяви позивач вважає, що діями відповідача порушено його право на майно, що перебуває в його власності, та зазначає, що не є стягувачем в межах виконавчого провадження.

Оскільки позивач не стороною виконавчого провадження, учасником виконавчого провадження, а також особою, яка залучена до проведення виконавчих дій, то останній не може подати позов до адміністративного суду у порядку статті 181 КАС України, оскільки вказана стаття чітко встановлює перелік осіб, які вправі оскаржити незаконні дії, рішення або бездіяльність державного виконавця, а саме: сторони виконавчого провадження, учасники виконавчого провадження, а також особи, які залучена до проведення виконавчих дій.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не підсудні адміністративним судам.

Порядок подання позовів про зняття арешту з заставленого майна особою, яка не є стороною виконавчого провадження, учасником виконавчого провадження, а також особою, яка залучена до проведення виконавчих дій врегульовано постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису".

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 24.02.2016 у справі №6-3077цс15 визначено, що «…якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позивачу належить звернутися з відповідними позовними вимогами до місцевого загального суду для розгляду спору в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 06.03.2013 р., винесеної в межах виконання виконавчого листа №2/436/1395/12, виданого 25 лютого 2012 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч. 5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Царікова