Справа № 813/811/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року № 813/811/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача - Дудяка Р.А.

представника відповідача - Чижевського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стрім-Львів» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Стрім-Львів» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 07.12.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 136 400,34 грн, з яких: основний платжі - 89 573,56 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 46 826,78 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 07.12.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 130 457,73 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016 №Ю-5413-23 на загальну суму 129 775,22 грн, з яких недоїмка - 116 461,23 грн, штраф - 13313,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державною податковою інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Стрім-Львів», за результатами якої були прийнятті: податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 №, рішення від 07.12.2015 № про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату (недоїмки) від 01.02.2016 №Ю-5413-23. Позивач не згоден з прийнятими рішеннями та зазначив, що позивачем правильно нараховано та утримано податок на доходи фізичних осіб, а податковим органом помилково взято за базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб - працівників ТзОВ «Стрім-Львів» відомості з актів приймання виконаних робіт, а не з відомостей нарахування заробітної плати. Також вказав, що податковий орган не вправі був нараховувати штрафні санкції по сплаті єдиного внеску, оскільки на момент винесення рішення про застосування штрафних санкцій була відсутня вимога про сплату боргу (недоїмки), в якій зафіксовано основну суму платежу, з якого розраховується штраф. Протиправність вимоги про сплату боргу позивач також обґрунтовує тим, що відповідачем неправомірно брались за основу нарахування заробітної плати акти виконаних робіт, а не відомості про нараховану заробітну плату.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з мотивів, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених в акті перевірки та запереченні на позов. Вважає оскаржувані рішення, зокрема, податкове повідомлення-рішення, рішення про застування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу такими, що винесені з урахуванням вимог чинного законодавства. Посилається на те, що оскільки ТзОВ «Стрім-Львів» укладав угоди з найманими працівниками, то у нього виникає обов'язок податкового агента щодо нарахування (виплати) оподатковуваного доходу на користь платника податку, утримати податок від суми такого доходу та за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 167 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, наведених в запереченні на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності виходить з наступного.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Стрім-Львів» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, збору за першу реєстрацію транспортного засобу, втсановленого законодавством за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 18.11.2015 №512/22/13-07/17-01/32568624, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- п.127.1 ст. 127, п.171.1, п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 №2756-VІ (із змінами та доповненнями) в частині не нарахування та не сплати до бюджету ТзОВ «Стрім-Львів» податку на доходи фізичних осіб в сумі 89573,56 грн;

- п.1 ст. 7, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовякове державне соціальне страхування» ТзОВ «Стрім-Львів» занижено суму заробітної плати , на яку нараховується єдиний внесок в розмірі 619 457, 53 грн, що призвело до заниження сум нарахованого та утриманого єдиного внеску в розмірі 260 915, 46 грн;

- п.119.2 ст. 119 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 №2756-VІ (із змінами та доповненнями), передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу у сумі 510 грн, за кожен звітний період, згідно п. 176.2 «б» ст.. 176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 №2756-VІ (із змінами та доповненнями) податковий агент несе відповідальність за подання податкового розрахунку за формою №1-ДФ, отже загальна сума штрафу складає 2040 грн.

На підставі висновків вказаного акта Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на загальну суму 136 400,34 грн, в т.ч. за основним платежем - 89 573,56 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 826,78 грн, рішення від 07.12.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 130 457,73 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 № та рішення від 07.12.2015 № про застосування штрафних санкцій оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, однак податкове повідомлення-рішення залишене без змін Державною фіскальною службою України, про що свідчить рішення про результати розгляду повторної скарги від 11.02.2016 №2849/6/99-99-10-01-03-15, а скарга на рішення про застосування штрафних санкцій залишена без задоволення Головним управлінням ДФС у Львівській області, що підтверджується рішенням про результати розгляду скарги від 25.12.2015 №5867/10/13-01-10-0705.

Крім того, на підставі згаданого акта перевірки 18.11.2015 ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області склала вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 260 915,46 грн.

У результаті адміністративного оскарження цієї вимоги остання була скасована Головним управлінням ДФС у Львівській області, про що свідчить рішення про результати розгляду скарги від 25.12.2015 року №5866/10/13-01-10-0705.

12.01.2016 ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській склала виправлену вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- за суму 260 915,46 грн.

У результаті адміністративного оскарження виправленої вимоги, така була скасована Головним управлінням ДФС у Львівській області, про що свідчить рішення про результати розгляду скарги від 16.02.2016 року №735/10/13-01 -10-0705.

01.02.2016 ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській в черговий раз склала вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-5413-23 на загальну суму 129 775,22 грн., з яких недоїмка - 116 461,23 грн., штраф - 3313,99 грн.

ТзОВ «Стрім-Львів» оскаржило зазначену вимогу в адміністративному порядку, однак рішенням про результати розгляду скарги від 09.03.2016 року №1154/10/13-01-10-01-05 Головного управління ДФС у Львівській області скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржувана вимога - без змін.

Судом встановлено, що суть порушення, описаного податковим органом в акті перевірки полягає в тому, що позивачем всупереч нормам п.127.1 ст. 127, п.171.1, п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб нараховувався та перераховувався із заробітної плати, яка суттєво різниться із фактично виплаченою, а саме: згідно з відомостями нарахування заробітної плати сума оподатковуваного доходу становить 950 078,42 грн, а згідно з актами виконаних робіт за аналогічні періоди сума заробітної плати становить 1 569 535,95 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно із п. 171.2 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено та сторонами не зперечується, що ТзОВ «Стрім-Львів» було податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати.

Згідно із пп. 14.1.54 п. 14. ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно із пп. 168.1.1 п. 168. ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Крім того, п. 176.2 ст. 176 ПК України закріплено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Судом встановлено, у періоді, що перевірявся, ТзОВ «Стрім-Львів» до складу загальних місячних оподатковуваних доходів фізичних осіб віднесено доходи, нараховані (сплачені) у зв'язку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат згідно з вимогами Закону України «Про оплату праці».

Однак, судом також встановлено, що ТзОВ «Стрім-Львів» протягом 2014 року здійснювало будівельно-ремонтні роботи, використовуючи працю найманих працівників.

Згідно з відомостями нарахування заробітної плати за період з січня по грудень 2014 року, підприємством за виконання будівельно-ремонтних робіт нараховано заробітню плату найманим працівникам в сумі 950078,42 грн, в тому числі за січень - 56821,23 грн, за лютий - 107615 грн, за березень - 37675 грн, за квітень - 71130,63 грн, за травень - 67786,34 грн, за червень - 95394,63 грн, за липень - 98900,52 грн, за серпень - 78218 грн, за вересень - 78698,01 грн, за жовтень - 88793, 56 грн, за листопад - 79185,50 грн, за грудень - 89860 грн.

Однак, згідно з актами виконаних робіт за аналогічний 2014 рік сума нарахованої заробітної плати ТзОВ «Стрім-Львів» становить 1 569 535,95 грн, таким чином різниця між нарахованою заробітною платою згідно відомостей нарахування заробітної плати по підприємству та актами виконаних робіт становить 619457,53 грн.

Представник позивача в судовому засіданні та в письмових поясненнях зазначав, що податковим органом помилково взято за базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб - працівників ТзОВ «Стрім-Львів» відомості з актів приймання виконаних робіт, а не з відомостей нарахування заробітної плати за відповідний період, оскільки частина 1 статті 4 закону України «Про оплату праці» передбачає, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Відтак, частина із сум, відображених в актах приймання виконаних будівельних робіт йде на оплату праці працівників ТзОВ «Стрім-Львів» (є джерелом оплати праці), однак не є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб - працівників позивача.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки відповідно до наданого позивачем штатного розпису, загальна кількість працівників ТзОВ «Стрім-Львів» становить 61 одиниці, з яких 35 осіб працюють по відрядній оплаті праці, як про це зазначено в акті перевірки.

Норма ст. 97 Кодексу законів про працю України встановлює, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Положення ст. 104 Кодексу законів про працю України вказується про те, що праця робітників-відрядників оплачується за розцінками, встановленими для роботи, яка виконується. В тих галузях народного господарства, де за характером виробництва робітникам-відрядникам доручається виконання робіт, тарифікованих нижче присвоєних їм розрядів, робітникам, які виконують такі роботи, виплачується міжрозрядна різниця. Виплата міжрозрядної різниці та умови такої виплати встановлюються колективними договорами.

Таким чином, суд зазначає, що ТзОВ «Стрім-Львів» уклавши угоди з найманими працівниками, має виконувати функції податкового агента щодо утримання та перерахування в бюджет податку на доходи фізичних осіб від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставки податку, визначеному у відповідних пунктах п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Відтак, позивачем не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб на суму 89573,56 грн, а тому відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 №.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) 01.02.2016 №Ю-5413-23 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.12.2015 № суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

За донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем визначено позивачеві недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 260 915,46 грн. на яку було застосовано штрафну санкцію в сумі 130 457,73 грн., оскільки, відповідач в ході перевірки встановив, що відповідачем не нараховано та не утримано єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, що є порушенням п.1 ст. 7, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Оскільки судом встановлено вище, що ТзОВ «Стрім-Львів» занижено суму заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок в розмірі 619457,53 грн, то суд дійшов висновку, що відповідно заниження заробітної плати призвело до заниження сум нарахованого та утриманого єдиного внеску в розмірі 260915,45 грн, тому рішення відповідача від 07.12.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 50% на суму 130 457,73 грн є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Суд вважає, що надсилаючи вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016 №Ю-5413-23 відповідач діяв на виконання вимог ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, оскільки за ТзОВ «Стрім-Львів» обліковувалась несплачена недоїмка по єдиному внеску.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що в повній мірі зроблено позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що вони були прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.

За таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський