Справа № 373/267/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №373/267/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Керекеза Я.І.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.12.2014 №6038/02, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення від 23.12.2014 №6038/02 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років; зобов'язати відповідача призначити пенсію з 22.07.2014.

Постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2016 року скасовані рішення попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач (дата народження - 21.07.1964) по досягненню ним 50 річного віку 24.09.2014 звернувся до відповідача щодо призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Проте, рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Переяславі - Хмельницькому та Переяслав - Хмельницькому районі Київської області від 23.12.2014 року №6038/02 позивачу відмовлено у призначені пенсії, оскільки останнім не надано довідку ф. 122 та будь - які інші первинні документи, які б підтверджували період його участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 01.07.1986 по 31.12.1986 у зоні відчуження не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Відповідно до абзацу сьомого підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846), в редакція, яка була чинна на час звернення позивача до територіального управління Пенсійного фонду України, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122 або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження періоду роботи в населеному пункті чи об'єкті, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надаються, у разі наявності, довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, та, у разі її відсутності, інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно трудової книжки позивач у період з 05.09.1985 по 12.08.1987 працював в Переяслав - Хмельницькому районному об'єднанні «Сільгоспхімія», на базі якого у 1992 році було створено Переяслав - Хмельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» (у 1997 році перетворено у ВАТ «Райагрохім», яке у 2011 році відповідно до постанови господарського суду Київської області від 09.11.2011 у справі №Б11/172-09 визнано банкрутом).

Під час розгляду справи, судом першої інстанції з огляду на матеріали пенсійної справи було встановлено, що згідно довідки форми 122 Переяслав - Хмельницької Райсільгоспхімії позивач у період з 15 листопада 1986 року по 21 листопада 1986 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в с. Копачі Чорнобильського району.

Також, факт виконання позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС підтверджується допитаними в судовому засіданні судом першої інстанції свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали з ним на одному підприємстві, і також приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС.

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106, с. Копачі Чорнобильського району Київської області належить до зони відчуження.

Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 15 зазначеного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Частиною першою статті 65 зазначеного Закону передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, 3 серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. №135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

Тому, те, що позивач перебував у зоні відчуження та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується також відповідним посвідченням Серії НОМЕР_1 від 10.02.1993 року (категорія 2), в якому на правій стороні по діагоналі зліва направо проставлено штамп «Перереєстровано».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач працював у зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше 5 календарних днів, тому має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1218 гривень.

Отже в даному випадку ставка судового збору за подання апеляційної скарги повинна складати 80,38 грн (1218х0,06х110).

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2016 у даній справі апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апелянтом на час розгляду апеляційної скарги судовий збір не сплачений, колегія суддів вважає, що він підлягає розподілу шляхом його стягнення з Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року - без змін.

Стягнути з Переяслав - Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 37757652, адреса: 08400, Київська область, м. Переяслав - Хмельницький, вул. Б. Хмельницького, 28) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 80 (вісімдесят) гривень 38 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 17.05.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.