Справа № 820/685/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

10 травня 2016 р. №820/685/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Міжнародний консорціум "Енергозберігання", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, а також витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" за період 2011-2013 р.р., що внесені на підставі висновків акту перевірки №4435/20-33-22-01-07/23753877 від 12.12.2014;

- зобов'язати Західну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані Міжнародним консорціумом "Енергозберігання" показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток за період 2011-2013 р.р., які існували до внесення змін в ІС "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки № 4435/20-33-22-01-07/23753877 від 12.12.2014;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 р. № , згідно якого визначена сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість 218 975,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 175180,00 грн., за штрафними санкціями - 43 795,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства МК "Енергозберігання" виходить виключно з мотивів наявності у відношенні ТОВ "Рейнбоу Технолоджіс Україна", ТОВ "Ерітаж", ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Еліпт", ТОВ "Клермонт", ТОВ "Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтейдинг" певних висновків, викладених в податковій інформації інших податкових інспекцій. Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Таран М.М. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на довідку ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.05.2014 №349/29-57-22-01-10/30788820 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Харгрант" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків МК "Енергозберігання" та їх реальності та повноти відображення в обліку за період 01.11.2013 по 31.12.2013". Вказав про неможливість встановлення фактів реального постачання, переміщення товару між позивачем та його контрагентами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Міжнародний консорціум "Енергозберігання" (далі - МК "Енергозберігання") () зареєстрований як юридична особа (т.1 а.с. 153), перебуває на обліку в Західній ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (т.1 а.с.150-152), є платником податку на додану вартість (т.1 а.с.149).

Відповідно до Довідки від 29.11.2013 серії АА №989291 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої Головним управлінням статистики у Харківській області, видами діяльності МК "Енергозберігання" за КВЕД є виробництво інших помп і компресорів; виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування; виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації; виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів; дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природних і технічних наук; ремонт і технічне обслуговування електронного устаткування (т. 2 а.с.6).

Судом встановлено, що Західною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена виїзна планова перевірка МК "Енергозберігання" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 р.р.

За результатами виїзної планової перевірки складений акт від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877 (т.1 а.с.15-119), яким встановлено порушення вимог п.п.139.1.9 ПК України через неправомірне віднесення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування суми витрат по взаємовідносинам МК "Енергозберігання" з ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Екліпт", ТОВ "Клермонт" ТОВ "Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтрейдинг" з причини відсутності факту реального вчинення господарських операцій та без підтверджуючих документів за період 1-3 квартал 2011 на загальну суму 5220390 грн.; п.п.14.1.56 п.14.1 ст. 14 ПК України - нереальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам МК "Енергозберігання" з ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Екліпт", ТОВ "Клермонт" ТОВ "Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтрейдинг" по ланцюгу до "вигодонабувача" ПАТ "Луганськтепловоз" на загальну суму 5220390 грн.; п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст. 201 ПК України - МК "Енергозберігання" неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Екліпт", ТОВ "Клермонт" ТОВ "Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтрейдинг" з причини відсутності факту реального вчинення господарських операцій та без підтверджуючих документів за період грудень 2011- грудень 2013 року на загальну суму ПДВ 1114682 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, встановлено - нереальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам МК "Енергозберігання" з контрагентами - постачальниками ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Екліпт", ТОВ "Клермонт" ТОВ "Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтрейдинг" по ланцюгу до "вигодонабувача ПАТ "Луганськтепловоз" на загальну суму 1114682 грн.; п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст. 201 ПК України - МК "Енергозберігання" неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Харгрант" з причини відсутності факту реального вчинення господарських операцій та без підтверджуючих документів за період листопад 2013 року на загальну суму ПДВ 175180,0 грн. (встановлено залишки ТМЦ на складі), що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 175180,0 грн.; п.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки", у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБ України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за порушення вимог п.2.6 Положення №637 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та /або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми, а саме: 650 грн. *5=3250 грн.

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Західною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 280975 грн. за основним платежем - 175180 грн. та штрафними санкціями - 43795 грн. (т.1 а. с.148).

Перевіряючи обґрунтованість висновків Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877, суд встановив наступне.

Як вбачається з зазначеного акту перевірки, податковим органом визначено, що комплектуючі придбані у ТОВ "Харгрант" у листопаді 2013 року, станом на 31.12.2013 на рах. 202 "купівельні напівфабрикати та комплектуючі вироби" лічиться залишок ТМЦ, отримані по податковим накладним: від 12.11.2013 №4, від 21.11.2013 №14, від 26.11.2013 №16, від 29.11.2013 №20 на загальну суму 1051080 грн. (у т.ч. ПДВ 175180 грн.). Таким чином, в порушення п.198.6 ст. 198 ПК України, МК "Енергозберігання" завищено податковий кредит на вартість отриманих товарів (робіт, послуг) отриманих у ТОВ "Харгрант" на суму 175180 грн., у т.ч. за листопад 2013 - 175180 грн. Дане порушення не призвело до заниження витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, так як отримані ТМЦ не реалізовані та до складу витрат не віднесено.

Судом встановлено, що між МК "Енергозберігання" (покупець) та ТОВ "Харгрант" (продавець) укладено договір купівлі - продажу від 03.05.2012 №12/07 (т.2 а.с.26). Згідно п.п.1.1 умов зазначеного договору купівлі - продажу - покупець отримує, а продавець приймає на себе зобов'язання з постачання продукції відповідно специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження реальності господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "Харгрант" та сплати за них, позивачем надані первинні документи: специфікації (т.2 а.с.27-90), податкові та видаткові накладні (т.2 а.с.91-134), платіжні доручення (т.2 а.с.135-161).

Як вбачається з матеріалів справи, придбаний товар у ТОВ "Харгрант" був використаний у власній господарській діяльності, у даному випадку для виробництва установки кондиціонування повітря, хладагенту, що підтверджується наданими первинними документами, а саме: картками складського обліку, калькуляціями повної собівартості продукції, актами приймання виготовленої продукції з виробництва на реалізацію ( т.3 а. с. 32-250, т.4 а.с.1-37).

Суд зазначає, що отримані ТМЦ від ТОВ "Харгрант" були здійснені для забезпечення господарській діяльності шляхом постачання виробленої продукції ПАТ "Луганськтепловоз", що підтверджується наданими первинними документами: договором поставки, видатковими, товарно-транспортними та податковими накладними, довіреностями на отримання, платіжними документами тощо (т.5 а.с.77-160).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "Харгрант", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що на час укладання та виконання зазначеного вище договору МК "Енергозберігання" та ТОВ "Харгрант" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що встановлено в ході розгляду справи (т.1 а.с.143,175) та не заперечується сторонами по справі.

Позивачем відповідні суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Харгрант" були включені до складу податкового кредиту та відображені в податковій декларації з податку на додану вартість, що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість за перевіряємий період, поданої до податкового органу.

Таким чином, ТОВ "Харгрант" - виконало свої зобов'язання за вказаними вище договором, а МК "Енергозберігання" прийняло ТМЦ за цим договором, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - МК "Енергозберігання" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару) свідчать про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Крім того, факт наявності у позивача - МК "Енергозберігання" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується договорами оренди разом з додатковими угодами, а також персоналу, що підтверджується штатним розкладом, свідчить про наявність умов, необхідних для здійснення основних видів діяльності - виробництва промислового холодильного та вентиляційного устаткування, виробництва інших помп і компресорів, виробництва електродвигунів, генераторів і трансформаторів, та фактичне здійснення позивачем зазначених видів діяльності, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. "а" п 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що угода, укладена між позивачем та його контрагентом ТОВ "Харгрант" є чинною та не визнана в установленому порядку недійсною.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання товарів, які призначені для використання у господарській діяльності МК "Енергозберігання".

Таким чином, позивачем було дотримано вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та по операціях з ТОВ "Харгрант", позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на довідку ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.05.2014 №349/29-57-22-01-10/30788820 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Хагрант" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків МК "Енергозберігання" та їх реальності та повноти відображення в обліку за період 01.11.2013 по 31.12.2013" - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ТОВ "Харгрант" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 № є необґрунтованим, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання дій протиправними Західної ОДПІ у м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, а також витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" за період 2011-2013 р.р., що внесені на підставі висновків акту перевірки № 4435/20-33-22-01-07/23753877 від 12.12.2014, а також про зобов'язання Західну ОДПІ у м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані Міжнародним консорціуме "Енергозберігання" показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток за період 2011-2013 р.р., які існували до внесення змін в і "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877, суд зазначає наступне.

Як встановлено з роздруківки Автоматизованої системи співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", а також наданих податковим органом через канцелярію суду скрін - шотів, відповідачем у АІС "Податковий блок" відображені дані про проведення відповідачем документальної перевірки, результати якої оформлені в акті перевірки від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877.

При цьому, за результатами проведеної відповідачем перевірки, оформленої актом від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877, податкові повідомлення-рішення щодо неправомірності віднесення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, сум витрат по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Рейнбоу Технолоджіс Україна», ТОВ «Ерітаж», ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ «Група Екліпт», ТОВ "Клермонт", ТОВ"Універсал Люкс" ТОВ "Неопромтрейдинг" за період 1-3 квартал 2011 року на загальну суму 5 220 390,0 грн., а також щодо неправомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Валекс", ТОВ "Харгрант", ТОВ "Спец-Строй", ТОВ "Група Екліпт", ТОВ "Клермонт" ,ТОВ"Універсал Люкс", ТОВ "Неопромтрейдинг" за період грудень 2011 - грудень 2013 року на загальну суму ПДВ 1 114 682,0 грн., відповідачем не виносилися та, відповідно, грошові зобов'язання не узгоджувались у встановленому Податковим кодексом України порядку.

Судом встановлено, що про здійснення відповідачем на підставі акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877 коригування в ІС «Податковий блок» самостійно задекларованих позивачем показників податкової звітності з податку на додану вартість та з податку на прибуток за період 2011-2013 р.р. по взаємовідносинах із зазначеними підприємствами позивач дізнався лише в процесі розгляду судом цієї справи.

Крім того, з акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877 та наданих відповідачем скрін-шотів з ІС «Податковий блок» вбачається, що відповідачем було проведено перевірку та в наступному здійснено коригування показників податкового кредиту з ПДВ позивача щодо правовідносин з ТОВ «Рейнбоу Технолоджіс Україна» за період січень - вересень 2011 р. на суму ПДВ 68898,11 грн. та ТОВ «Ерітаж» за період травень 2011 р. на суму ПДВ 209550,00 грн.

Судом також встановлено, що висновок акту перевірки від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877 не містить будь-яких даних щодо встановлення відповідачем фактів порушень вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Рейнбоу Технолоджіс Україна» та ТОВ «Ерітаж» а періоді, що перевірявся.

Відповідно до вимог п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декладації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, відповідач в порушення вимог п. 102.1. ст. 102 ПК України здійснив перевірку позивача без дотримання строку давності та неправомірно використав дані складеного за її результатами акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877 шляхом внесення змін в ІС «Податковий блок» до самостійно задекларованих показників податкової звітності позивача щодо правовідносин з ТОВ «Рейнбоу Технолоджіс Україна» за період січень - вересень 2011 р. на загальну суму ПДВ - 68898,11 грн. та ТОВ «Ерітаж» за період травень 2011 р. на загальну суму ПДВ - 209550,00 грн.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції - контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків акту, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

При цьому, самостійна зміна відповідачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), буде порушувати його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Таким чином, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

Дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в базі співставлення можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі тих показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Тому, доводи представника відповідачів про те, що внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок" не створюють для позивача жодних правових наслідків є безпідставними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З огляду викладене, а також на той факт, що в даній справі скасоване податкове повідомлення - рішення та фактично спростовано висновки акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/2375387, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання дій протиправними Західної ОДПІ у м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, а також витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" за період 2011-2013 р.р., які внесені на підставі висновків акту перевірки № 4435/20-33-22-01-07/23753877 від 12.12.2014, а також про зобов'язання Західну ОДПІ у м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані Міжнародним консорціуму "Енергозберігання" показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток за період 2011-2013 р.р., які існували до внесення змін в і "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877 .

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 6041 грн., що підтверджується квитанціями від 12.02.2016 та від 14.03.2016 (т.1 а.с.3, т.4 а.с.61).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 22.12.2014 №.

Визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, а також витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" за період 2011-2013 р.р., що внесені на підставі висновків акту перевірки від 12.12.2014 №4435/20-33-22-01-07/23753877.

Зобов'язати Західну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані Міжнародним консорціумом "Енергозберігання" показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток за період 2011-2013 р.р., які існували до внесення змін в ІС "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки від 12.12.2014 № 4435/20-33-22-01-07/23753877.

Стягнути з Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Міжнародного консорціуму "Енергозберігання" (, поштовий індекс 61052, м. Харків, вул. Маршала Конєва,1а) у розмірі 6041 грн. (шість тисяч 41 гривня).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.