Справа № 826/17399/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року № та №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01 квітня 2015 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01 квітня 2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, письмові заперечення на апеляційну скаргу, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДПІ у Деснянському районі не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки прийнято акт від 01 квітня 2015 року №2170/26-52-17-01/НОМЕР_1 згідно якого встановлено порушення: в порушення вимог підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 занижено чистий дохід у 2013 році на загальну суму 3 895,00 грн., у 2014 році на загальну суму - 15 203,46 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 584,25 грн., за 2014 рік в сумі 6 780,51 грн.; в порушення вимог підпункту "г" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з доходів за 2014 рік в сумі 31 348,76 грн.; донараховано податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період в сумі 38 713,52 грн.; в порушення вимог статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ФОП ОСОБА_2 не перераховано до бюджету єдиного внеску за період 2013 року на загальну суму 1 351,50 грн., за період 2014 року на загальну суму 15 685,56 грн. Донараховано єдиного внеску на загальну суму 17 037,06 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Об'єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця; якщо ж фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від здійснення підприємницької діяльності, такі доходи не включаються до складу загального оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця та мають оподатковуватись за правилами оподаткування фізичних осіб.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Протягом 2013-2014 років позивач здійснював діяльність у сфері проводового електрозв'язку (код КВЕД 61.10) та будівництва споруд електропостачання та телекомунікацій (код КВЕД 42.22).

За 2013 рік ФОП ОСОБА_2 задекларовано валові витрати у сумі 1 162 937,00 грн., в тому числі вартість придбаних ТМЦ в сумі 282 591,00 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 85 130,00 грн., витрати на оренду приміщення 200 508,00 грн., послуги зв'язку 28 973,00 грн., інші витрати 438 402,00 грн., та витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів 127 333,00 грн.

У податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік ФОП ОСОБА_2 були задекларовані валові витрати у сумі 2 358 003,00 грн., в тому числі вартість придбаних ТМЦ в сумі 1 183 354,00 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 117 305,00 грн., витрати на оренду приміщення - 219 517,00 грн., послуги зв'язку - 79 265,00 грн., інші витрати - 483 911,00 грн., на придбання паливно-мастильних матеріалів - 274 651,00 грн.

Апелянт вказує, що позивачем у перевірений період віднесено до складу валових витрат суми коштів, які не пов'язані із отриманням доходу та документально не підтверджені, у зв'язку із чим, ФОП ОСОБА_2 не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 584,25 грн. та за 2014 рік в сумі 6 780,51 грн. за наслідками здійснення особистої господарської діяльності.

До такого висновку відповідач прийшов з посиланням на те, що віднесення ФОП ОСОБА_2 до складу валових витрат витрати на паливно-мастильні матеріали, а саме бензин А-92, бензин А-95, бензин Pulls 95 в сумі 219 354,08 грн., а відповідно до наданих на перевірку подорожних листів ФОП ОСОБА_2 використано паливно-мастильних матеріалів на суму 174 150,62 грн., тому безпідставно включено ФОП ОСОБА_2 до складу валових витрат пально-мастильних матеріалів на суму 45 203,46 грн., які не пов'язані з отриманням доходу та не були використані у підприємницькій діяльності у 2014 році.

Враховуючи вид діяльності позивача, бензин використовується ним для заправлення транспортних засобів, що перевозять працівників та матеріали до місця здійснення робіт.

На підтвердження правомірності формування валових витрат за перевірений період позивач надав до матеріалів справи копії первинних документів, у тому числі по операціях з придбання паливно-мастильних матеріалів на виконання умов договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 21 червня 2012 року №160БТЛ-2, укладеного з ПП «ОККО-БІЗНЕС» та договору купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток від 13 червня 2014 року №31ОБКПК-0182, укладеного з ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ».

В акті перевірки не вказано які саме суми витрат, на підставі яких первинних документів і по відносинам із якими контрагентами ФОП ОСОБА_2 безпідставно включив до складу витрат за перевірений період. Не встановлено, а судом не виявлено, що первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати, оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відтак, висновки акта перевірки про заниження податку на доходи фізичних осіб у 2013 році на загальну суму 3895,00 грн., у 2014 році на загальну суму -15203,46 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 584,25 грн., за 2014 рік в сумі 6780,51 грн. є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Під час проведення перевірки контролюючим органом також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 використовувалась праця найманих осіб, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з укладених між ними договорів про використання автомобіля без компенсації від 30 грудня 2013 року.

Апелянт вказує, що якщо орендар відшкодовує витрати, понесені працівниками підприємства на придбання пально-мастильних матеріалів для транспортних засобів, які не перебувають у оренді суб'єкта господарювання, але використовуються у його господарській діяльності, сума вищезазначеного відшкодування підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб як додаткове благо на підставі підпункту "г" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до підпункту 3.1.9 пункту 3 зазначених договорів, ФОП ОСОБА_2 зобов'язується здійснювати за власний рахунок заправлення автомобіля паливом та ПММ у період використання за цими договорами, а також заміну шин по факту їх зносу.

Відповідно до статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "г" пункту 164.2.17 частини 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Колегія суддів погоджється з висновком суду першої інстанції, що так як ФОП ОСОБА_2 правомірно включено до складу валових витрат пально-мастильних матеріалів на підставі договорів купівлі-продажу нафтопродуктів від 21 червня 2012 року №160БТЛ-2, укладеного з ПП "ОККО-БІЗНЕС" та договору купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток від 13 червня 2014 року №31ОБКПК-0182, укладеного з ПП "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ", наймані працівники не несли будь-яких витрат по придбанню або використанню пально-мастильних матеріалів, а відтак не отримували дохід у вигляду додаткового блага.

В матеріалах справи не міститься будь-які первинні документи, за наслідками розгляду яких, контролюючий орган дійшов висновку про відшкодування позивачем витрат, понесених найманими працівниками.

Крім того, акт перевірки не містить інформації про суть порушення та посилань на будь-які документи, що можуть їх підтвердити, у зв'язку з чим неможливо встановити підстави та обставини за яких відповідач дійшов висновку про заниження позивачем суми нарахування єдиного внеску на фонд оплати праці на суму 17 037,06 грн.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 13.05.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.