Справа № 2а-10183/09/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

16 лютого 2011 року № 2а-10183/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів під головуванням судді Келеберда В. І., судді Донець В. А., Шрамко Ю. Т., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо доцільності залишення адміністративного позову без розгляду в частині вимог у справі

ОСОБА_1
до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України Ліквідаційної комісії Державного комітету природних ресурсів України Президента України третя особа: в. о. голови Державного комітету природних ресурсів України ОСОБА_2
провизнання незаконним наказ №32-к від 03.03.2005р. та поновлення на роботі
Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.07.2009 на новий розгляд надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Ліквідаційної комісії Державного комітету природних ресурсів України, Президента України, третя особа: в. о. голови Державного комітету природних ресурсів України ОСОБА_2 про визнання незаконним Указу Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України»та наказу Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України», поновлення на посаді заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2009 справу прийнято до провадження.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення Державним комітетом природних ресурсів України процедури звільнення. Так позивач вважає, що його було звільнено з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України незаконно, оскільки позивача не було попереджено про майбутнє звільнення, у оскаржуваному Наказі відсутні підстави звільнення позивача. Враховуючи, що наказ Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України»видано на виконання Указу Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України»позивач просить суд визнати вказані акти незаконними, поновити його на попередній займаній посади та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідач 1 Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (яке виконує функції Державного комітету природних ресурсів України згідно Указу Президента України від 20.04.2005 № 675) явку свого повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений. Відповідач направив до суду письмові заперечення проти позову в яких вказував про пропуск позивачем строку звернення до суду та просив суд застосувати до позивача наслідки пропуску строку звернення до суду передбаченого ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач 2 - Ліквідаційна комісія Державного комітету природних ресурсів України явку свого повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

Відповідач 3 Президент України проти позовних вимог заперечував та просив здійснювати розгляд справи без його участі. В письмових поясненнях відповідач вказав на ті обставини, що процедуру звільнення позивача проведено із дотриманням вимог закону. Крім того, вказував на відсутність підстав для поновлення позивача на попередній посади у звязку з ліквідацією Державного комітету природних ресурсів України та не переведення позивача в Міністерство охорони навколишнього природного середовища України. Також відповідач 3 клопотав про застосування до позивача наслідків пропуску строку звернення до суду, оскільки оскаржуваний Указ Президента України видано 01.03.2005, проте до суду позивач звернувся лише 31.10.2005, тобто з пропуском місячного строку передбаченого ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Третя особа - в. о. голови Державного комітету природних ресурсів України ОСОБА_2 явку свого повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

02.02.2011 в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник позивача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку відповідачів та третьої особи, повідомлених належним чином про місце, дату та час судового розгляду, а також з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, згідно Указу Президента України від 03.02.2004 та наказу Державного комітету природних ресурсів України від 04.02.2004 позивач призначений на посаду заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України за переведенням з Закарпатської обласної державної адміністрації.

Указом Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України»позивача звільнено із займаної посади.

На виконання вказаного Указу 03.03.2004 в. о. голови Державного комітету природних ресурсів України видано наказ про звільнення позивача з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України.

Оскаржуваний Указ Президента України від 01.03.2005 № 396 виданий та набрав чинності 01.03.2005.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 06.07.2006 чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 233 Кодексу законів працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Заперечуючи проти позову Міністерство охорони навколишнього природного середовища України зазначали, що з оскаржуваним Указом Президента України та наказом Держкомприрродресурсів ОСОБА_1 був ознайомлений 03.03.2005, про що свідчить розпис позивача на наказі про звільнення. Вказані твердження позивачем не заперечувались.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги про визнання незаконним Указу Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 позивач заявив до суду 31.10.2005. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем подано не було.

При зверненні позивача до суду з вищенаведеною вимогою, позивачем пропущено місячний строк передбачений ст. 99 КАС України та ст. 233 Кодексу законів працю України, оскільки позивач звернувся до суду через 7 місяців з моменту, коли дізнався про порушення його прав.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про визнання незаконним наказу Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного комітету природних ресурсів України», виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з вимогами про визнання незаконним наказ Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к 20.08.2009.

Як вказувалось вище, з оскаржуваним наказом позивач був ознаймлений 03.03.2005.

Задовольняючи позовні вимоги Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.12.2005 поновлено позивачу строк звернення до суду. Вказана Постанова суду, крім іншого, в частині поновлення строку залишена без змін Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21.04.2006.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2009 Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15.12.2005 та Постанову Апеляційного суду міста Києва від 21.04.2006 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Тобто, судом касаційної інстанції скасовано всі висновки та рішення попередніх інстацій, в тому числі й відносно поновлення строку звернення до суду.

Під час розгляду справи в Окружному адміністративному суді міста Києва, клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем не подавались.

А тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Чинною на час вчинення даної процесуальної дії, а саме на 09.02.2011 є ст. 100 КАС України в редакції від 07.07.2010. Згідно якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду, відсутність клопотань про поновлення строку, суд приходить до висновку про доцільність застосування наслідків пропуску строку звернення до суду та залишення адміністративного позову без розгляду в частині визнання незаконним Указу Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 та наказу Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к .

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 в частині визнання незаконним Указу Президента України від 01.03.2005 № 396/2005 та наказу Державного комітету природних ресурсів України від 03.03.2005 № 32-к без розгляду.

2. Роз'яснити позивачу його право повторного звернення до суду з тотожними вимогами одночасно з мотивованим клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки встановленні ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо ухвалу не було оскаржено.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Суддя В. А. Донець

ОСОБА_4