Справа № 826/22860/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про: визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, щодо прийняття рішення про відмову товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї; зобов'язання державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вважати прийнятими податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення положень податкового законодавства державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління ДФС у м. Києві, щодо прийняття рішення про відмову товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі головного управління ДФС у м. Києві вважати прийнятими податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» з податку на додану вартість за червень 2015 року та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» на підставі договору про визнання електронних документів від 26.06.2015, засобами електронного зв'язку 20.07.2015 направило на адресу державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься копії квитанції №1, згідно якої документ доставлено до центрального рівня Державної фіскальної служби України 20.07.2015, а згідно квитанції №2 податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 (реєстраційний номер документу:) доставлено до районного рівня державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 20.07.2015.

Надалі, листом від 24.07.2015 №12943/10/26-50-15-01-10 державна податкова інспекція у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомила позивача про те, що за результатами камеральної перевірки поданої товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» податкової звітності встановлено порушення пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме невірно зазначено місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Вважаючи таку відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 20.07.2015 №8 до неї необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

У розумінні пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Згідно з пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 Податкового кодексу України.

Пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Як вбачається зі змісту листа державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 24.07.2015 №12943/10/26-50-15-01-10, в якості причини для відмови у прийнятті податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» - податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 20.07.2015 №8, вказано на порушення пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме невірно зазначено місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Так, згідно з пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

При цьому, у відповідності до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (приписи Закону наведені в постанові в редакції на час виникнення спірних правовідносин), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Позивачем на обґрунтування своїх доводів щодо необґрунтованості дій відповідача надано суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого станом на період подання товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» податкової звітності за червень 2015 року, державним реєстратором не вносилися жодні зміни до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни місцезнаходження юридичної особи.

В свою чергу, відповідачем не доведено та не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості своєї позиції щодо відсутності позивача за адресою своєї державної реєстрації.

Слід зазначити, що відповідно до інформації зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» є: 04080, місто Київ, Оболонський район, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 18/14, офіс 311, що відповідає інформації, зазначеній у рядку 6 податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 №.

Також, відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється. При цьому, строк для повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації чітко регламентований положеннями податкового законодавства, який у разі надіслання такої податкової декларації засобами електронного зв'язку становить п'ять днів з дня її отримання.

З матеріалів справи, а саме з квитанції №1 та квитанції №2 вбачається, що податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 20.07.2015 (квитанція №1) та доставлено до районного рівня державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 20.07.2015 (квитанція №2).

Натомість, про відмову у прийнятті вказаної декларації товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» повідомлено листом державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 24.07.2015 №12943/10/26-50-15-01-10, який, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії конверту, направлено позивачеві лише 14.09.2015, тобто із значним перевищенням строку, встановленого підпунктом 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, який у даному випадку складає п'ять робочих дні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 20.07.2015 №8 з підстав, зазначених у листі державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 24.07.2015 №12943/10/26-50-15-01-10.

Відтак, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехінвест» щодо визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, щодо прийняття рішення про відмову товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 20.07.2015 № та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї та щодо зобов'язання державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вважати прийнятими податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» з податку на додану вартість за червень 2015 року та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до неї підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивач надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено - 12 травня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.