Справа № 2-а-2070/10/1970
Суддя: Загорський О.О.
Дата ухвалення: 2010-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2070/10/1970

"13" липня 2010 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі Лавренюк О.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

передставника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Тернопільелектротранс»про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені на суму 48817,40грн., суд -

В С Т А Н О В И В:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, надалі позивач, звернулося з позовом до комунального підприємства «Тернопільелектротранс», наділі відповідач, про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені на суму 48817,40грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачем, всупереч норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»не працевлаштовано у 2009 році 3 інваліда згідно нормативу робочих місць, внаслідок чого до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції та нараховано пеню на загальну сумі 48817,40грн. В підтвердження викладеного позивач додає розрахунок заборгованості, розрахунок пені, копію звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, передбачених у позові, просив позов задоволити .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що ними неодноразово подавалися звіти про наявність вакансій для інвалідів до районного центру зайнятості у 2009 році і ними було створено робочі місця для інвалідів, а працевлаштування інвалідів входить до компетенції державної служби зайнятості.

Крім того, представник відповідача стверджує, що застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій Фондом соціального захисту інвалідів є неправомірним, так як відсутня вина відповідача та причинно наслідковий зв'язок між самим порушенням та його наслідками, а сам факт відсутності інваліда не є підставою для застосування адміністративно господарських санкцій.

Враховуючи дані обставини представник відповідача просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти:

27.01.2009 року відповідачем по справі до територіального відділення Фонду соціального захисту інвалідів поданий звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників становить 432 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників , яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 14осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях 17особи, середньорічна заробітна плата штатного працівника 16008,33грн., сума адміністративно господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 48024,99 грн.

За невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів на основі даних Звіту до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 48024,99грн. Згідно розрахунку пені відповідачу нарахована пеня за прострочення сплати платежу в сумі 792,41грн. станом на 9 червня 2010 року.

Відповідач в термін до 15 квітня 2010 року самостійно не сплатив адміністративно господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць.

Сума заборгованості відповідача зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені становить 48817,40 грн., яка є предметом спору і підлягає стягненню в судовому порядку.

КП «Тернопільелектротранс»надавало державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, зокрема звіт про наявність вакансій на 13.01.2009р., 13.02.2009р., 13.06.2009р., 13.07.2009р., 10.08.2009р., 13.09.2009р., 05.10.2009р., 03.12.2009р.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно преамбули Закону України №875-ХІІ від 21.03.1991року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»(надалі Закон №875), визначаються основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантуються їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

ч.1 статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні визначає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Положення статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні встановлюють, що для підприємств (обєднань) установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік у кількості одного робочого місяця.

Роботодавці відповідно до ст.18 Закон №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця;

- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 8 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що громадяни України мають право на працевлаштування і вибір місця роботи шляхом звернення до підприємств, установ, організацій і до іншого роботодавця або до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Інвалідам, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома.

Абзацом 4 пункту 2 статті 19 Закону України «Про зайнятість населення»визначено право державної служби зайнятості направляти для працевлаштування на підприємства. В установи організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) інвалідів, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки та рекомендацій МСЕК, наявних у них кваліфікації та знань та з урахуванням їх побажань.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що обовязок по працевлаштуванню інвалідів, відповідно до встановленого Законом № 875 нормативом, покладається як на роботодавців так і на Державну службу зайнятості.

Згідно ч.2 ст.19 цього ж Закону, відповідальність за незабезпечення зазначених нормативів покладається на керівника підприємств.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Правопорушення включає в себе такий обовязковий елемент як вина.

З матеріалів справи видно, що відповідач щомісячно інформував центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для інвалідів, центр зайнятості не направляв інвалідів на підприємство. Також відповідач подавав оголошення в засоби масової інформації про те, що підприємству потрібні працівники інваліди, але інваліди безпосередньо не звертались з питання працевлаштування. Причиною не працевлаштування відповідачем інвалідів в даному випадку була їх відсутність.

Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали у працевлаштуванні інвалідів до комунального підприємства «Тернопільелектротранс».

З наявних в матеріалах справи доказів суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а сам факт відсутності працюючого інваліда, ще не є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки останнім виконано вимоги, щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що застосування адміністративно - господарських санкцій до комунального підприємства «Тернопільелектротранс»є неправомірним та неоюгрунтованими, а тому вважає, що позивачу слід відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір та судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.6,86,158,163,186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Тернопільелектротранс» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені на суму 48817,40грн. відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня постановлення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги у порядок і строк, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Загорський О.О.

копія вірна

Суддя Загорський О.О.