Справа № 804/12682/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. Справа № 804/12682/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Барановського Р.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "РАКЕТА" про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська, податковий орган, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «РАКЕТА», в якому просить стягнути з розрахункових рахунків у банківських установах, які обслуговують відповідача, заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 36 865,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «РАКЕТА» заборгованості по податку на додану вартість в сумі 36 865,64 грн., яка відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Позиція відповідача, відображена у запереченнях на позов, полягає у безпідставності позовних вимог, оскільки заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «РАКЕТА» по податку на додану вартість погашено у повному обсязі. Щодо пені, заявленої до стягнення в позові, відповідач зазначив, що ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська не надано жодного розрахунку розміру пені, що виключає обґрунтованість її стягнення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «РАКЕТА» (далі - ТОВ «ВКФ «РАКЕТА», товариство, відповідач) () зареєстровано юридичною особою Дніпропетровським міським управлінням юстиції 26.03.2010 року.

Товариство перебуває на податковому обліку у ДПІ в Ленінському районі м.Дніпропетровська як платник податків, в т.ч. як платник податку на додану вартість, від 29.03.2010 р. за №608.

Згідно із ст. 67 Конституції України встановлено - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано положеннями Податкового кодексу України.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі-ПК), встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст. 36 ПК - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Згідно з п.п.9.1.3 п. 9.1 ст.9 ПК - податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків і зборів.

Пунктом 49.2 ст. 49 ПК передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з п.46.1 ПК, податкова декларація документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.49.1 ст. 49 ПК, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Звітним (податковим) періодом для податку на додану вартість є один календарний місяць (п. 203.1 ст.202 ПК).

Згідно п. 49.18 ст.49 ПК, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з п.57.1. ст. 57 ПК, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.56.11 ст. 56 ПК - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків. Коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 58.2. ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 58.3 ст.58 Податкового кодексу України - податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Статтею 14 ПК визначено поняття пеня як - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законо129.1. Пеня нараховується:

Статтею 129 ПК встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента (п.п.129.1.2, п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК).

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

У відповідності до положень ст.59 ПК - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установленні законодавством строки, орган державної податкової служби відсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 95.2. ст. 95 ПК, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлена ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська до стягнення сума податкового боргу ТОВ «ВКФ «РАКЕТА» з податку на додану вартість складається із:

- суми штрафної санкції, визначеної податковим повідомленням-рішенням № від 06.05.2015 р. у розмірі 170грн., прийнятого на підставі Акту «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість» №1626/15-1/19099917 від 27.11.2014 р.;

- суми заборгованості з податку на додану вартість у загальному розмірі 29551грн., що виникла внаслідок не сплати товариством самостійно задекларованих сум податкового зобов'язання, в т.ч. визначеного за декларацією з податку на додану вартість за травень 2015 р. від 19.06.2015 р. (граничний термін сплати 29.06.2015 р.) на суму 6023,00 грн. та за декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 17.07.2015р. (граничний термін сплати 27.07.2015р.) на суму 23 528 грн.;

- пені в сумі 7144,64 грн., що нарахована платнику в порядку ст. 129 ПК.

Законодавець чітко визначив порядок дій контролюючих органів в разі виявлення податкового боргу у господарюючого суб'єкта, що передують стягненню цього боргу в судовому порядку.

Порядок реалізації права органу державної фіскальної служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу встановлений ст. 95 Податкового кодексу України.

Проте, позивачем не надано доказів здійснення податковим органом всіх передбачених податковим законом процесуальних дій, що передують стягненню податкового боргу відповідача у судовому порядку.

По-перше, позивачем не доведено наявності за відповідачем податкового боргу у розмірі, заявленому до стягнення.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що сума податкового зобов'язання по податку на додану вартість, виникла за відповідачем згідно податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2015 р. та податкових декларацій з податку на додану вартість за травень та червень 2015 р.

У якості доказу погашення ТОВ «ВКФ «РАКЕТА» заборгованості по податку на додану вартість надано до суду завірені копії платіжних доручень з чітким визначенням «призначення платежу», а саме:

- платіжне доручення №212 від 29.05.2015р. на суму 170,00 грн. «сплата грошових зобов'язань по акту від 27.11.2014 р. №1626/15-19099917»;

- платіжне доручення №211 від 24.06.2015р. на суму 6 023 грн. «ПДВ за травень 2015 р.»;

- платіжне доручення №265 від 24.07.2015р. на суму 23 528,00 грн. «ПДВ за червень 2015 р.».

Жодного розрахунку суми пені, що нарахована відповідачу в порядку ст. 129 ПК, в т. ч. витягу з облікової картки товариства, податковим органом не надано.

По-друге, позивачем не надано належних доказів виконання положень ст. 59 Податкового кодексу України.

Долучена до позову копія податкової вимоги форми «Ю» №281-13 від 18.03.2015 р. на суму 1750, 00 грн. не може бути прийнята в якості доказу виконання податковим органом положень п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України, оскільки наведена податкова вимога виставлена ТОВ «РАКЕТА КОНСАЛТИНГ» (код за ), а, отже, жодним чином не стосується відповідача.

За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У частині першій статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України надано законодавче визначення доказів в адміністративному судочинстві, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у матеріалах справи докази погашення відповідачем основної суми заборгованості по податку на додану вартість, позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «РАКЕТА» про стягнення заборгованості - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Р.А. Барановський