Справа № 809/4400/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. Справа № 876/1042/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Кедор Х.І.

за участю представника позивача Бичко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у адміністративній справі №809/4400/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до Відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області третя особа ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Ідея Банк» звернулось в суд з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області третя особа ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що позивач є заставодержателем майна ОСОБА_2, зокрема транспортного засобу автомобіля марки GEELY JL 7162 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, тому арешт на вказаного транспортного засобу є незаконним. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повно у обсязі.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 10.01.2011 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №23578249 з виконання ухвали Снятинського районного суду від 20.12.2010 року про накладення арешту на автомобіль марки GEELY JL 7162 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що в старшого державного виконавця були всі законні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відносини, пов'язані з умовами і порядком виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених даним Законом.

Підпунктом 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом віднесено до виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Як встановлено судом, арешт на автомобіль марки GEELY JL 7162 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 накладений відповідно до ухвали Снятинського районного суду від 20.12.2010 року про забезпечення позову.

Крім того, 10.01.2011 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції закінчено виконавче провадження №23578249 з виконання ухвали Снятинського районного суду від 20.12.2010 року у зв'язку з виконанням рішення суду.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження крім в тому числі і у випадку закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів.

Чинними положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено порядок скасування заходів забезпечення позову.

Так відповідно до частин 3, 6 - 7 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані виключно судом, який розглядає справу.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини п'ятої статті 151 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі системного аналізу вищевказаних приписів чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог фактично призведе до протиправного скасування заходів забезпечення позову в позапроцесуальному порядку.

Таким чином обраний позивачем спосіб захисту свого права прямо суперечить вимогам чинного процесуального Закону.

На переконання суду, захист навіть і порушеного права можливий лише в межах чинного законодавства та у спосіб, що не суперечить ні нормам закону, ні загальним засадам права.

Так правовий аналіз, який провів Конституційний Суд України та виклав у рішенні за №18-рп/2004 від 01.12.2004, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст та означає правовий феномен, який не може суперечити Конституції України і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права.

За таких обставин інтерес позивача щодо зняття арешту з майна не може бути визначений як охоронюваний законом та захищений судом, як такий, що суперечить законам України та загальновизнаним принципам права.

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

10.01.2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції у відповідності до ст.ст. 3,18,20,24 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження №23578249 з примусового виконання ухвали Снятинського районного суду від 20.12.2010 року про накладення арешту на автомобіль легковий марки GEELY JL 7162, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, що належить боржнику ОСОБА_2 ін. код НОМЕР_1, жит. с. Попельники, Снятинського району, Івано-Франківської області. Стягувачем у даному виконавчому провадженні виступало ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк».

З урахуванням вищевикладеного, дії державного виконавця по примусовому виконанні виконавчих проваджень №23578249, №17822663, №13013618 у тому числі і постанови про накладення арешту на майно боржника винесених державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції є законними а посилання апелянта на те, що він не входить до числа учасників виконавчого провадження є необґрунтованим, оскільки за виконавчим провадженням №23578249 саме ВАТ «Плюс Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» виступав як стягувач і за його ініціативи Снятинським районним судом було винесено ухвалу про накладення арешту на легковий автомобіль марки GEELY JL 7162, 2008 року випуску ДНЗ НОМЕР_2

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем ставилась вимога про зобов'язання відповідачів припинити розшук відповідного майна боржника, а саме автомобіля марки GEELY JL 7162 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2.

На запит суду відповідачем представлено копії постанов про розшук майна боржника та про розшук та затримання автомобіля у виконавчих провадженнях №32930021 та №44254891.

З вказаних постанов слідує, що розшук майна боржника ОСОБА_2, зокрема вказаного вище автомобіля, оголошувався у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі виконавчих листів, виданих судами у цивільних справах про стягнення боргу.

Таким чином, арешт та розшук транспортного засобу боржника ОСОБА_2 здійснювались на підставі судових рішень у цивільних справах.

Крім того, вказані судові рішення не скасовані, набрали законної сили. Аналогічно, є чинними постанови державного виконавця у перелічених вище виконавчих провадженнях.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у адміністративній справі №809/4400/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 17.05.2016р.