Справа № 164/709/15-а,2-а/164/25/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 876/8580/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 06.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської області про скасування пункту 13 рішення Маневицької селищної ради № 46/14 від 05 червня 2015 року та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Маневицької селищної ради Волинської області про скасування пункту 13 рішення Маневицької селищної ради № 46/14 від 05 червня 2015 року та зобовязання відповідача надати дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в смт.Маневичі по вул.Незалежності,1 а для обслуговування літньої кухні та господарської будівлі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що документи, які посвідчують право власності на літню кухню та господарську будівлю відсутні з поважних причин, адже будівлі не введені в експлуатацію та відсутня технічна документація БТІ, так як у повному обсязі не вирішено питання правового статусу земельної ділянки.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Так, згідно рішення Маневицької селищної ради Волинської області від 5 червня 2015 року № 46/14 було відмовлено у наданні дозволу громадянину ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в смт. Маневичі по вул.Незалежності 1а для обслуговування літньої кухні та господарської будівлі, у звязку із відсутністю у поданій заяві зареєстрованих у встановленому законодавством порядку документів, які посвідчують право власності ОСОБА_1 на літню кухню та господарську будівлю.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернувся в суд для його скасування.

При прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції на підставі наведених фактичних обставин справи та норм матеріального права, прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку в смт.Маневичі по вул.Незалежності, 1а без документів, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою. При цьому, під час судового розгляду у суді першої інстанції встановлено, що на сесії розглядалася заява позивача та заслуховувався виступ депутата селищної ради, яка повідомила, що крім літньої кухні та господарської будівлі по Незалежності, 1а, в смт. Маневичі, ОСОБА_2 також була самовільно побудована огорожа, яка заважає мешканцям прилеглих територій, оскільки створює перешкоди доступу до їх будівель.

Крім того, при перевірці стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, щодо ОСОБА_1 виносився відповідний припис.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Твердження позивача про порушення його прав оспорюваним рішенням є безпідставним, оскільки, станом на його прийняття у позивача відсутній державний акт на право постійного користування земельною ділянкою чи інший правовстановлюючий документ, з яким законодавчо повязаний момент набуття права на землю.

Відтак, враховуючи вищенаведені норми матеріального права а також фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог через недоведеність позивачем неправомірності рішення Маневицької селищної ради від 05.06.2015р., яке прийнято відповідно до повноважень, наданих відповідачеві згідно із Законом.

Стороною позивача не вчинено належних дій щодо здійснення державної реєстрації обєкту будівництва, а тому позовні вимоги щодо захисту порушеного права є передчасними.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення його прав діями Маневицької селищної ради та прийнятим рішенням № 46/14 від 05.06.2015р., з огляду на те, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Маневицького районного суду Волинської області від 06.08.2015 року у справі № 164/709/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_3

Повний текст

виготовлено 16.05.2016 року.