Справа № 816/230/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р.Справа № 816/230/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Антипенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької місцевої прокуратури на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016р. по справі № 816/230/16

за позовом Кременчуцької місцевої прокуратури

до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" , Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька місцева прокуратура звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське", Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання незаконної бездіяльності з питань забезпечення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука та зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових майданчиків міста Кременчука.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Кременчуцької місцевої прокуратури в частині позовних вимог до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" про визнання незаконної бездіяльності з питань забезпечення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинковій території, КГЖЕП "Автозаводське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинкових територіях, які були у віданні КГЖЕП "Крюківське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 12.05.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження частині позовних вимог щодо визнання незаконної бездіяльності з питань забезпечення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинковій території, КГЖЕП "Автозаводське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинкових територіях, які були у віданні КГЖЕП "Крюківське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, даний спір не є публічно-правовим і не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Поняття суб'єкта владних повноважень визначено у пункті 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із яким суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У ч. 1 ст. 17 КАС України закріплено, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що обов'язковою ознакою публічно-правового спору, який підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції. При цьому, такі функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, в межах яких виник спір.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що позивач серед іншого оскаржує дії Комунального госпрозрахунково житлово - експлуатаційного підприємства "Автозаводське" щодо визнання незаконної бездіяльності з питань забезпечення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків міста Кременчука; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинковій території, КГЖЕП "Автозаводське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду; зобов'язання провести технічну інвентаризацію та паспортизацію прибудинкових дитячих майданчиків, які розташовані у м. Кременчуці на прибудинкових територіях, які були у віданні КГЖЕП "Крюківське" та відносяться до елементів благоустрою житлового фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Отже, виходячи із змісту позовних вимог та враховуючи суб'єктний склад вказаних правовідносин, відповідач не наділений законодавством владними управлінськими функціями, не є органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування або іншими суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому не є суб'єктом владних повноважень у відповідності до вимог п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України, а є суб'єктом господарювання.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки, КГЖЕП "Автозаводське" є суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність, відповідно до свого цільового призначення, а не владні управлінські функції, то даний спір не є публічно-правовим і не може вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції, що в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, є достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень прокурора на те, що він звернувся до суду в порядку ст. 60 КАС України, у зв'язку із чим справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно частини четвертої статті 51 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

За приписами частини третьої статті 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Отже, суб'єкт владних повноважень в адміністративному процесі має право на звернення до суду у порядку та у спосіб, які обмежені повноваженнями, визначеними Конституцією і законами України.

При цьому, слід відзначити, що, виходячи зі змісту статей 2, 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень не має прав, у розумінні міри свободи поведінки, а лише наділений законодавцем певними повноваженнями, необхідними для реального виконання завдань та функцій держави, що покладені на нього.

Повноваження прокурора на звернення до суду передбачені ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", якою визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Отже, Законом України "Про прокуратуру" не обумовлено, що у випадку здійснення прокуратурою представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має повноваження звертатися виключно до адміністративних судів України.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 1 ГПК України передбачено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, прокурор наділений повноваженнями на звернення до господарського суду.

З огляду на викладене, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і суперечать приписам чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог, повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив норми процесуального права, які підлягають застосуванню, із дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Кременчуцької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016р. по справі № 816/230/16 в частині відмови у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 17.05.2016 р.