Справа № 826/15751/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 №517-р призначено на посаду Першого заступника Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ОСОБА_4.

Позивач не погоджуючись із правомірністю Розпорядженням від 20.05.2015 №517-р звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок перевірки), який визначає механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади і а органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - перевірка).

Згідно з пп. 1 пункту 2 Порядку перевірки перевірка, зокрема, проводиться щодо керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, їх перших заступників та заступників.

Пунктом 41 Порядку перевірки визначено, що особа, яка претендує на зайняття посади, передбаченої підпунктами 1-10 пункту 2 цього Порядку (далі - особа, яка претендує на зайняття посади), разом з документами, необхідними для її призначення на посаду, подає до відповідного органу власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» за встановленою формою.

Відповідно до пункту 42 Порядку перевірки відповідальний структурний підрозділ протягом десяти днів з дня надходження заяви особи, яка претендує на зайняття посади, перевіряє достовірність відомостей, зазначених у заяві такої особи, щодо незастосування до неї заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою, пунктами 1-8 частини другої та пунктами 1 і 2 частини четвертої статті 3 Закону.

Як встановлено пунктом 43 Порядку перевірки, у разі виявлення відповідальним структурним підрозділом факту належності особи до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою, пунктами 1-8 частини другої або пунктами 1 і 2 частини четвертої статті 3 Закону, є підставою для відмови такій особі у призначенні на посаду, на яку вона претендує.

Як вбачається з пояснень відповідачів, ОСОБА_4, було подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», 25.05.2015 року. За результатами її розгляду фактів належності ОСОБА_4 до переліку осіб, щодо яких застосовуються відповідні заборони, виявлено не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку проте, що призначення Першого заступника Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ОСОБА_4 відбулось у відповідності до регламентованих вимог чинного законодавства України, а отже Розпорядженням від 20.05.2015 №517-р є правомірним та не підлягає скасуванню.

Позовна вимога про скасування наказу Держгіпромнагляду України № 172-к від 08.06.2015р. про призначення ОСОБА_5 виконуючим обов'язки начальника ТУ Держгірпромнагляду України у Харківській області, задоволенню також не підлягає, зважаючи на наступне.

Так, дії Держгіпромнагляду України щодо призначення ОСОБА_5 виконуючим обов'язки начальника ТУ Держгірпромнагляду України у Харківській області, не створюють будь-яких правових наслідків та суті є лише процедурним заходом вчиненим у межах спірних правовідносин на виконання покладених на відповідача повноважень.

В силу положень статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ані розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2015року № 517-р, ані наказ Держгіпромнагляду України №172-к від 08.06.2015р., не є актами індивідуальної дії по відношенню до позивача, не створюють для останнього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення її прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків.

Крім того, позовна вимога про визнання протиправним акту «про відмову від ознайомлення з пропозицією посади» за підписом першого заступника Голови Держгірпромнагляду України ОСОБА_6 від 02.06 2015р., задоволенню також не підлягає, з огляду на наступне.

Як було обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, акт про відмову від ознайомлення з пропозицією посади» не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні чинного законодавства, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків, тому його інформація, що у ньому відображена не може бути предметом спору.

При цьому, доводи позивача проте, що на підставі акту про відмову від ознайомлення з пропозицією посади від 02.06.2015р. його незаконно звільнено з посади, спростовуються висновками судів першої та апеляційної інстанції, викладених у відповідних судових рішеннях при розгляді справи №826/12050/15 (копії рішень наявні у матеріалах даної судової справи), яким зокрема, встановлено правомірність наказу від 09.06.2015р. №87-К про звільнення ОСОБА_3 з посади.

Враховуючи все вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів також не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена в повному обсязі 18.05.2016 року.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.