Справа № 208/235/16-а
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/235/16-а
№ провадження 2-а/208/47/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі, головуючого судді Івченко Т.П., розглянув у скороченому порядку, передбаченому ст. 183-2 КАС України, адміністративну справу:

- позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2 ;

- представник позивача - ОСОБА_3,

- відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

«про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення дії», -

в с т а н о в и в:

Представник позивачів ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 , звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд зобов'язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що, вони мають постійне місце проживання на території держави Ізраїль. До вказаного часу, а саме вересня 2001 року, вони мешкали у АДРЕСА_1 на території Калінінського району, та, отримували пенсію ОСОБА_1 за віком, як науковий працівник, ОСОБА_2 за віком, яка була їм призначена Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька. Через свого представника, ОСОБА_3, вони звернулись до відповідача із заявою про витребування або поновлення їм, виплати раніше призначеної пенсії за віком, взяття на облік за місцем знаходження представника, але, отримав письмову відмову відповідача, у якій відповідач послався на те, що, документи не відповідають вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення анти терористичної операції» та постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 № 79 «Деякі питання оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції».

В квітні 2010р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Пенсійного Фонду України із заявами та просили поновити виплату пенсій.

Листами № 12690/К-11 та № 12691/К-11 від 05.05.2010р. Пенсійним фондом України повідомлено, що на даний час триває робота щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України.

В зв'язку з проведенням в Донецькій області АТО, відсутністю Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька за новою юридичною адресою та нездійсненням своїх функцій 06.10.2015р. ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська та просив витребувати або відновити пенсійні справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, взяти на облік за місцем знаходження представника та поновити виплату пенсій.

Листами УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська № 8892/03/43, № 8893/03/43 від 13.10.2015р. повідомлено, що документи не відповідають вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

27.10.2015 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Пенсійного Фонду України та просив визначити територіальний орган ПФУ для вирішення питання взяття на облік та поновлення виплати пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за] місцем знаходження представника, а саме - УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська або будь-який інший діючий орган ПФУ.

Листом ПФУ № 11487/А-11 від 13.11.2015р. повідомлено, що угода між Україною та Ізраїлем на сьогодні не ратифікована. Особа повинна пред'явити паспорт, що підтверджує її місце проживання (реєстрації). Матеріали пенсійних справ ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знаходяться на неконтрольованої території.

Вважаю протиправною бездіяльність УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська щодо не взяття на облік та не поновлення виплати пенсій, виходячи наступного.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009р. визнано не конституційними положення п. 2 частини 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та втратили силу з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення.

Зокрема, п.З резолютивної частини рішення звернуто увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України (254к/96-ВР) положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

До наступного часу необхідних нормативних актів не прийнято, в зв'язку з чим позивачі були змушені звернутися до Управління Пенсійного фонду України через представника.

За своїм змістом рішення Конституційного Суду України надає висновок щодо неконституційності положень Закону щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно ст. 152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після ухвалення рішення Конституційним Судом України у пенсіонерів відновилось право на отримання раніш нарахованої та призначеної пенсії, а в Управління Пенсійного фонду відновився обов'язок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонерів.

Відповідно ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст. 46 цього Закону.

Відповідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Верховний Суд України в постанові від 12.05.2015р. по справі № 21-180а15 при вирішенні питання щодо періоду, з якого має бути поновлена пенсія, зазначив: « ...колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.»

Відповідно ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно п.2 ч.І ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно п. 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

В зв'язку з відсутністю пенсійних справ в УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська були надані всі необхідні та достатні документи для поновлення виплати пенсії.

Вищий адміністративний суд в ухвалі від 06.10.2015р. по справі № К/800/34637/15 зазначив: Проведення соціальних виплат особам в районах проведення антитерористичної операції здійснюється з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та від 7 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних ) виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям у Донецької та Луганської областей».

Даними підзаконними нормативно-правовими актами передбачено припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування органів державної влади

на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території за фактичним місцем проживання (перебування).

Однак, вищенаведені акти не регулюють питання відносно виплати пенсій громадянам окремі України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення анти терористичної операції.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пічкур проти України» №10441/06 від 7 лютого 2014 року (пункти 48-49) зазначив, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства».

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо цього немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів).

Також Європейський суд з прав людини в даному рішенні зазначив, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права и мають відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, врегулювання питання на законодавчому рівні щодо виплати пенсій громадянам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та відсутність вирішення даного питання щодо громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, за практикою Європейського Суду з прав людини породжує дискримінацію громадян.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 передбачалось, що Верховна Рада України повинна привести у відповідність до Конституції України положення інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії», № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України», № 68385/10 та 71378/10), від 26.09.2014 р.).

УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська є структурним територіальним підрозділом Пенсійного фонду України, до повноважень якого, зокрема, входить здійснення обліку пенсіонерів. Як наведено в постанови Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015р не врегулювання питання визначення територіальних підрозділів для цієї категорії осіб не може бути підставою для обмеження конституційних прав та свобод.

За відсутності законодавчого або нормативного правового врегулювання позивачі вправі обрати будь-який зручний територіальний орган.

Керуючись ст. 24, ч. З ст. 152, ст. 147 Конституції України, ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 8, 44, 46, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6, 17, п. 4 ст. 18, ст.ст. 19, 99, 100 КАС України , заявляє вимоги викладені у позовній заяві.

З боку відповідача 18.03.2016 року надані заперечення на позов, згідно до якого відповідачем зазначено, що Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через представника за довіреністю ОСОБА_3 до управління «Про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій», заперечує проти позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які не перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська, через представника за довіреністю ОСОБА_3, 06.10.2015 звернулись із заявами про витребування з УПФУ в Калінінському районі м. Донецька їх пенсійних справ та взяття їх на облік в управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська за місцем знаходження представника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014-№ 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснені соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади не функціонують, в тому числі органи Пенсійного фонду України.

Оскільки на території Донецької області, зокрема в м. Донецьку проводиться антитерористична операція матеріали пенсійних справ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться на неконтрольованій територій Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про відновлення виплат раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою формою згідно з додатком № 2 Порядку подання та оформлення документів; для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №г 1566/11846.Заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи

необхідних документів.

Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська було відмовлено в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки надані документи не відповідають вимогам ст. ст. 4, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення анти терористичної операції» та постанови Кабінету Міністрів України від 4.03.2015 № 79 «Деякі питання оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції».

За аналогічним предметом спору до управління Пенсійного фонд) України в Заводському районі м. Дніпродзержинська є судова практика щодо відмови у задоволенні позовних вимог до Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська (постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2015 по справі № 208/3384/15-а, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі № 208/3383/15-а (2-а/208/109/15)).

Керуючись ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України та, на підставі зазначеного у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2- відмовити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем, обставини по суті заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовних вимог, вивчив матеріали справи, дослідивши наявні у справі доказі, суд дійшов наступного висновку.

06.10.2015р. представник позивачів ОСОБА_3 звернувся до відповідача по даній адміністративній справі - УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою, у якій, посилаючись на те, що, УПФУ в Калініському районі м. Донецька не існує та є відсутнім за юридичною адресою, просив відповідача витребувати з УПФУ в Калініському районі м. Донецька пенсійні справи позивачів, взяти позивачів на облік за місцем знаходження представника позивачів, та поновити позивачам виплату пенсії ОСОБА_1 за віком, як науковому працівнику, а ОСОБА_2 за віком.

Як вбачається зі змісту листа (а.с.12), направленого відповідачем представнику позивача ОСОБА_3, розглянувши заяву останнього, відповідач роз'яснив представнику позивачів ОСОБА_3, що, згідно «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Пенсійного фонду України N 22-1від 25.11.2005р., заява на поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником.

Крім того, відповідач наголошував, що у нього не має законних підстав для запиту пенсійних справ , за новим місцем проживання тому, що відповідно до п.1.5 Порядку від 07.07.2014 № 13-1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання додається особисто до органу , що призначає пенсії , за новим місцем проживання (реєстрації) .

Крім того, у листі (а.с.9-12), відповідач роз'яснив представнику позивачів ОСОБА_3, що, згідно «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України N 22-1від 25.11.2005р., заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання пенсіонера подається ним особисто.

Бездіяльність відповідача, яка полягає у не поновленні виплати пенсії позивачам, позивачі вважають незаконною, посилаючись на те, що, УПФУ в Калініському районі м. Донецька не може виконати рішення суду та відновити виплату пенсії позивачу, оскільки фактично за юридичною адресою не знаходиться. При цьому, відповідач - УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зобов'язане відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відновити виплату пенсії позивачам.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п.1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України N 22-1від 25.11.2005р., заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Як вбачається з пояснень пенсійного органу, єдиною перешкодою для витребування пенсійної справи та реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачу є подання відповідних заяв не особисто пенсіонером, а його представником.

Проте, ОСОБА_3, звертаючись із заявами до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 , діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально, якою зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії.

Враховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області безпідставно не взяло на облік ОСОБА_1, ОСОБА_2 , як пенсіонерів, за поданням документів представником позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення виплати пенсії за віком та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи та інтереси особи.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що обов'язковою умовою для поновлення виплати пенсії є наявність у пенсійного органу пенсійної справи особи.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.І ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, - п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ««про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення дії» - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо не взяття на облік ОСОБА_1, ОСОБА_2 .

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області взяти на облік ОСОБА_1, ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог,- відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину.

Суддя Івченко Т. П.