Справа № 335/5039/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5039/16-а 2-а/335/150/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: патрульного поліції Курлікової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до поліцейського патрульної поліції роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовий Курлікової Діни Ігорівни, Управління патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2016 року, в обґрунтування якого зазначив наступне. Постановою серія ПС2№ 382029 від 24.04.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП України. Позивач вважає, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення були допущені значні порушення закону, вважає постанову незаконною та просить суд її скасувати і закрити провадження у адміністративній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначав, що не порушував ПДР, оскільки місце для паркування на якому здійснено зупинку було розташовано впритул біля дорожньої розмітки 1.14.1. Крім того, посилався на ті обставини, що йому постанову складено відразу на парковці, що позбавило його права на юридичну допомогу, не повідомив його про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, склав постанову одразу ж після складення протоколу. Крім того, зазначав, що пішохідний перехід згідно ПДР це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Однак вказаний пішохідний перехід розташований не на проїзній частині, а на паркуванні, тому підстав для притягнення до відповідальності за порушення п. 15.9г ПДР немає.

У судовому засіданні поліцейський Курілкова Д.І. заперечувала проти позову у повному обсязі, надала суду письмові пояснення і пояснила, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимоги пп. 15.9г Правил дорожньою руху, йому були роз'яснені його права. Щодо доводів позивача про те, що він був позбавлений можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заяви, клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням, не був повідомлений про час і місце розгляду справи, то зазначила наступне.

У статті 268 Кодексу передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в присутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності. При цьому, участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов'язковою. Згідно ч. 2 ст. 279 Кодексу посадова особа, яка розглядає справу, зокрема вирішує клопотання осіб, що беруть участь у справі.

Позивач був ознайомлений із змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення та наданими йому правами у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП.. Враховуючи те, що інспектор безпосередньо виявив та зафіксував правопорушення, то винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. Враховуючи те, що інспектор безпосередньо виявив та зафіксував правопорушення, то винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 283-285 Кодексу та згідно ст. ст. 251, 252 Кодексу доводить винуватість позивача, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник Управління патрульної поліції національної поліції України не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суддя вважає, що позов задоволенню не підлягає, так як, водій ОСОБА_3 дійсно порушив як водій ОСОБА_3 дійсно порушив правила дорожнього руху - зробив зупинку транспортного засобу у місці, де це заборонено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання Правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій нанесення збитків майну, нанесення шкоди здоров'ю. Усяка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їхніх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2№ 382029 від 24.04.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. керуючи транспортним засобом марки ТОУОТА моделі САМRY (н.з. НОМЕР_1), 24.04.2016 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин по вул. Запорізька, 1-б, м. Запоріжжя, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимоги пп. 15.9г Правил дорожньою руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень 00 копійок.

Вказані обставини підтверджуються постановою по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2016 року, серії ПС2 №382029, яка відповідає вимогам ст. ст. 283-285 КУпАП, а тому являється доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача зазначені в позові, про те, що позивач паркувався впритул до дорожньої розмітки 1.14.1 не може бути прийнята судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81(в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1,статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129,статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Тому суд не бере до уваги твердження позивача щодо відсутності адміністративного протоколу і розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем виявлення правопорушення.

Правилами дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, п. 15.9 г чітко визнано, що зупинка заборонена на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України про внесення змін до "Правил дорожнього руху" від 11 лютого 2013 року № 111 пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Тому, оглянувши у судовому засіданні фото зазначеного місця біля супермаркету "Сіті Молл", надане інспектором у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що пішохідний перехід біля супермаркету «Сіті Молл» позначений не лише розміткою 1.14.1, а й дорожнім знаком 5.35.1, а тому згідно до п. 15.9г ПДР є місцем переходу пішоходів - пішохідним переходом і зупинка на ньому заборонена, відтак доводи позивача в цій частині є безпідставними.

При винесені постанови дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують, оскільки санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн.

Інспектор роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовий Курлікова Д.І., при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 86, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до поліцейського патрульної поліції роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовий Курлікової Діни Ігорівни, Управління патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова