Справа № 465/1349/14-а 2-а/465/147/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 травня 2016 року м. Київ К/800/12612/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та визнання рішення нечинним,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувсь до суду із позовом до Виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та визнання рішення відповідача № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» нечинними.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 16 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії виконавчого комітету Княгиницької сільської ради щодо ухвалення рішення № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» та визнано його нечинним з часу прийняття.

Визнано недійсним свідоцтво від 08.12.2010 року про права власності на адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Шухевича, 10 с.Княжичі Рогатинського району Івано-Франківської області за територіальною громадою сіл Княгиничі та Загір'я в особі Княгиницької сільської ради та скасовано державну реєстрацію права власності на Рогатинського району Івано-Франківської області, за територіальною громадою сіл Княгиничі та Загір'я в особі Княгиницької сільської ради.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року скасовано постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 червня 2014 року та закрито провадження у справі.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга представника позивача - ОСОБА_1, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року та направити справу на продовження розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що на підставі рішення Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» відповідачем отримано відповідне свідоцтво на право власності на нерухоме майно в с.Княгиничі, Рогатинського району, Івано-Франківської області.

Отже, вищенаведене рішення виконавчого комітету є актом індивідуальної дії, що вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання власником нерухомого майна документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації, тобто свідоцтва про право власності на вказане майно.

Таким чином, після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на майновий комплекс в с.Княгиничі, Рогатинського району, Івано-Франківської області виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 Земельного кодексу України та 16 Цивільного кодексу України, тобто за нормами ЦПК України.

Компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України та на даний спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, зазначеного в якості відповідача, а в даних правовідносинах відповідач не здійснює владну управлінську функцію.

Враховуючи частину першу статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням статті статті 15 ЦПК України, в якій передбачено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Приписами статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника позивача - ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та визнання рішення нечинним.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович