Справа № 303/2113/16-а
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2113/16-а
Ряд. стат. звіту - 101
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого -судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області про оскарження дій державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області про оскарження дій державної виконавчої служби.

Позов обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області перебувало виконавче провадження ВП №49472729 щодо примусового виконання виконавчого листа №2а/303/177/14, виданого 23.10.2014 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, про зобов'язання Лалівської сільської ради Мукачівського району надати ОСОБА_1 інформацію на запит від 09.05.2014 року, надати копії рішень №167-173 12-ої сесії шостого скликання Лалівської сільської ради Мукачівського району, що відбулася 11.01.2012 року. Не зважаючи на те, що рішення суду фактично не виконано, 28.03.2016 року головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився надіславши до суду заяву про розгляд позову без його участі, просить суд його задоволити з мотивів викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити, оскільки у них на виконанні перебувало 24 виконавчі листа, 14 з яких сільська рада виконала, а 10 - неможливо виконати так як документи сільської ради за 2011-2012 роки (саме за ці роки стосувалися запити ОСОБА_1.) передані на державне зберігання до архівного відділу Мукачівської РДА. Однак, 06.05.2016 року до них надійшов лист від голови Лалівської сільської ради про фактичне виконання саме цих 10 виконавчих проваджень. У зв`язку з цим вважає, що позов заявлений позивачем є безпідставним.

Вивчивши заяву, матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а/303/177/14, виданого 23.10.2014 року, щодо зобов'язання Лалівської сільської ради Мукачівського району надати ОСОБА_1 інформацію на запит від 09.05.2014 року, надати копії рішень №167-173 12-ої сесії шостого скликання Лалівської сільської ради Мукачівського району, що відбулася 11.01.2012 року. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду до 27.11.2014 року (а.с. 7).

Відповідно до акту державного виконавця від 24.12.2014 року на 24.12.2014 року було призначено примусове виконання рішення суду, проте у зв'язку з технічною неможливістю виконати таке, його виконання було відкладено (а.с. 8).

Згідно з листом Лалівської сільської ради від 12.01.2015 року, архівному відділу Мукачівської районної державної адміністрації були надіслані архівні документи за 2012 рік для науково-технічної експертизи цінності документів (а.с. 9).

Крім цього, судом встановлено, що 28.03.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області Вудмаска М.Ф. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні ВП №49472729 при примусовому виконанні виконавчого листа №2а/303/177/14. Зазначена постанова винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». До того ж, відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що 25.03.2016 року до державної виконавчої служби від Лалівської сільської ради надійшов лист про неможливість виконання виконавчих листів, в тому числі і по цій справі, у зв'язку з тим, що документи сільської ради за 2011-2012 роки передані на зберігання до архівного відділу Мукачівської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та відповідно до ч. 2 цієї статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Як передбачено ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином Законом України «Про виконавче провадження» чітко регламентовано послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких такий вправі приймати постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час судом встановлено, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 та відповідно ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», із вказівкою на те, що виконати рішення без участі боржника неможливо, суд сприймає як безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону. Більше того, жодних доказів про те, що державним виконавцем були вчинені всі дії, зокрема щодо прийняття постанов про накладення штрафу на боржника в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, суду не надано.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Одночасно відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. При цьому в силу приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що державним виконавцем не вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення, у державного виконавця не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження саме з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49 та ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання в частині заявлених вимог про зобов'язання відновити виконавче провадження суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Отже, відновлення виконавчого провадження - це продовження виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем на забезпечення процесуальних гарантій стягувача, спрямованих на повне та фактичне виконання рішення.

Додатково в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на зазначене, враховуючи положення норми Закону, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження, оскільки сам факт скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, передбачає вчинення дій відповідача направлених на відновлення неправомірно закінченого виконавчого провадження в силі ст. ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 50, 68, 70, 71, 79, 158, 160-163, 167, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 11, 49, 51, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції в Закарпатській області Вудмаска М.Ф. щодо винесення 28.03.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49472729.

Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2016 року винесену у виконавчому провадженні ВП № 49472729 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2а/303/177/14, виданого 23.10.2014 року, щодо зобов'язання Лалівської сільської ради Мукачівського району надати ОСОБА_1 інформацію на запит від 09.05.2014 року, надати копії рішень №№167-173 12-ої сесії шостого скликання Лалівської сільської ради Мукачівського району, що відбулася 11.01.2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України - протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір