Справа № 338/1112/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
11 травня 2016 року К/800/6857/16
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі в якому поставив питання про визнання неправомірними дій відповідача, який відмовив йому у зарахуванні на пільгових умовах в півтора кратному розмірі загального стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його стажу роботи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за періоди роботи з 15.06.1985 року по 15.02.1994 року, з 12.03.1994 року по 18.02.2000 року, з 28.02.2000 року по 28.05.2002 року, з 04.09.2002 року по 25.07.2004 року, з 01.08.2004 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 31.03.2007 року, з 01.05.2007 року по 31.05.2007 року, з 01.08.2007 року по 30.11.2008 року, а також просив зобов'язати виплатити йому недоотримані кошти з часу призначення пенсії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України. Зобов'язано скаржника усунути недоліки касаційної скарги шляхом надання документу про сплату судового збору, копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції, а також надання копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які брали участь у справі в суді першої та апеляційної інстанцій. Крім того зобов'язано скаржника підтвердити належними доказами причини пропуску строку на касаційне оскарження. Скаржником були усунуті всі недоліки касаційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, суддя-доповідач вважає поважними причини пропуску строку зазначені у касаційній скарзі та належними докази.

Як вбачається з матеріалів касаційнгої скарги, постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 15.06.1985 року по 31.12.1990 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 22 січня 2015 року. В решті вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 15.06.1985 року по 31.12.1990 року, оскільки з наданих ним документів вбачається та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року. Наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Пільгове обчислення стажу роботи громадянам України, що працювали в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі з 01.01.1991 року не передбачено чинним законодавством України. Отже, відповідача необхідно зобов'язати зарахувати в пільговому обчисленні відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року період роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 15.06.1985 року по 31.12.1990 року, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців та зобов'язати зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу з 22 січня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що на позивача, який працював вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст.ст.14 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені ст.5, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-ІV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті14).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 14 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

З огляду на викладене, на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі поширюються пільги, передбачені статтями 14 Указу від 10.02.1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 цього ж Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.10.2015 року (справа № 21-3324а15).

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які би дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз