Справа № 823/5477/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5477/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління національної поліції в Черкаській області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області оплатити ОСОБА_3 період тимчасової непрацездатності на підставі довідки №31 Черкаської центральної районної лікарні про її вагітність 30 тижнів та звільнення від служби з 19.10.2015 до 22.10.2016;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного сулу від 30 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 проходила службу в органах внутрішніх справ з 08.05.2001 у відповідності до наказу УМВС № 75 о/с від 11.06.2001.

03.11.2015 позивачем до начальника УМВС України в Черкаській області подано рапорт про звільнення останньої з ОВС у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до Національної поліції України.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 311 о/с підполковника міліції ОСОБА_3 - заступника начальника управління інформаційно-аналітичного забезпечення - начальника відділу статистичної інформації та аналізу, звільнено з ОВС за п. 64 «З» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Тією ж датою МВС України прийняв наказ № 1388 про визнання такими, що втратили чинність, штатів органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України.

Оскільки питання про прийняття її службу у Національну поліцію України вирішено не було, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позов мотивований тим, що позивача звільнено за відсутності правових підстав і з порушенням вимог законодавства, без врахування наявності пільг у позивача (перебування в стані вагітності) та відсутності пропозицій щодо подальшого працевлаштування при наявності бажання працювати в Національній поліції, а також наявності рівнозначних штатних одиниць у структурі Нацполіції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідність кандидатури вимогам Закону для зайняття посаду поліцейського є дискреційним правом комісії, а тому зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області в суду немає правових підстав.

Стосовно вимог адміністративного позову про зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області оплатити ОСОБА_3 період тимчасової непрацездатності на підставі довідки №31 Черкаської центральної районної лікарні про її вагітність 30 тижнів та звільнення від служби з 19.10.2015 до 22.10.2016 суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для їх задоволення, посилаючись на те, що позивач не є працевлаштованою особою.

Колегія суддів не лише частково погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Відповідно до пунктів 8 - 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (опубліковано 06 серпня 2015 року) передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) бути прийнятими на службу до поліції.

Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Отже, у разі реалізації працівниками органів внутрішніх справ права на подальшу службу в поліції, вони звільняються зі служби в органах внутрішніх справ та приймаються на відповідну запропоновану їм посаду до поліції.

Колегією суддів встановлено, що позивач виявила бажання проходити службу в поліції, що зафіксовано у рапорті про звільнення від 03 листопада 2015 року, і її було звільнено саме у зв'язку із переходом на службу до іншого органу.

Наведене також підтверджується і відповіддю начальника Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області на адвокатський запит від 07.04.2016 № 27/Т-10, в якій зазначено, що підполковник міліції ОСОБА_3 разом з особовим складом Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Черкаській області власноруч написала рапорт на призначення її на посаду заступника начальника Управління інформаційного забезпечення ГУНП в Черкаській області. Її рапорт був завізований начальником управління та переданий до УКЗ УМВС.

Проте, питання про працевлаштування позивача вирішено не було.

Згідно з довідкою № 31 від 19.10.2015 Черкаської центральної районної лікарні про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС ОСОБА_3 в період з 19.10.2015 до 22.10.2016 перебувала в стані непрацездатності (вагітність 30 тижнів).

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з абзацом третім статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Зазначена норма надає гарантію щодо обмежень на звільнення для вагітних жінок. Так, звільнення жінок, зазначених у частині 3 статті 184 Кодексу законів про працю України має певні особливості, зокрема, таке звільнення можливе, проте власник зобов'язаний працевлаштувати жінку на цьому самому або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає протиправності у звільненні позивача зі служби 06 листопада 2015 року за п. 64 «З» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, проте, зазначає, що у зв'язку зі звільненням позивача зі служби у зв'язку з переходом на роботу в інший орган, зазначене питання повинно бути вирішене в порядку, встановленому пунктом 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, яким закріплено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Тобто, положеннями Закону закріплено право працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, відповідають вимогам до поліцейських, а також упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом встановлено, що позивач виявила бажання проходити службу в органах Національної поліції, що підтверджується відповідними рапортами.

Проте відповідачем не було розглянуто питання про її працевлаштування з дотриманням встановленого Законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування посилання позивача на нездійснення розгляду питання щодо її працевлаштування.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про зобов'язання Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області оплатити період тимчасової непрацездатності на підставі довідки № 31 Черкаської центральної районної лікарні про її вагітність 30 тижнів та звільнення від служби з 19.10.2015 до 22.10.2016, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до довідки № 31 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС, виданої Черкаською центральною районною лікарнею, ОСОБА_3 в період з 19.10.2015 по 21.02.2016 перебувала на лікарняному.

Підставою для надання цієї допомоги є листок непрацездатності,

В матеріалах справи відсутні докази подання роботодавцю оригіналу лікарняного листка непрацездатності, що є підставою для виплати оплати періоду тимчасової непрацездатності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 244-2, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного сулу від 30 березня 2016 року скасувати в частині про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного сулу від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 16.05.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.