Справа № 295/3055/16-а
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3055/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського об"єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області (управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1055 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" внаслідок реорганізації з 12 лютого 2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області реорганізоване у Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Суд у відповідності із ст. 55 КАС України замінює відповідача по справі з управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії та рішення управління пенсійного фонду України в місті Житомирі щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки від 26.01.2016 року № 18/2 виданої прокуратурпою Житомирської області у зв"язку з змінами розміру заробітної плати та просить зобов"язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми заробітної плати зазначеної в довідці , починаючи з 01.01.2016 року без обмеження максимальним розміром.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу, що всупереч вимогам статті 22 Конституції України звужують обсяг його прав.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Від відповідача надійшли заперечення на позов, відповідно до яких останній позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Письмові заперечення приєднані до справи.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звільнився з органів прокуратури Житомирської області, позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

27.01.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Житомирі від 04.02.2016 року № 1538/04 повідомлено позивача, що підстави для перерахунку її пенсії відсутні.

В ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ чинній на час звільнення позивача та призначення пенсії, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються, всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №1013 від 09.12.2015р. затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури.

Згідно даної постанови КМУ, прокуратурою Житомирської області позивачу видано довідку від 16.02.2016 року №18/110 про отриману заробітну плату станом на 01.12.2015 року. Оскільки пенсія позивачу призначена із розрахунку 90 відсотків від суми щомісячного заробітку, то і перерахунок такої пенсії повинен проводитись із розрахунку 90 відсотків від суми щомісячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа в подальшому звільнилась.

Відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», чинній на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, пенсія прокурорам та слідчим призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру". При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13), від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а). Також, згідно до рішення Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) зазначено, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини 1,2 статті 8, частина 2 статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини 1статті 92 Конституції України). Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивачу слід здійснити у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників на підставі документів пенсійної справи та додатково поданих документів, рішення відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії є неправомірним у звязку з порушенням соціальних прав позивача щодо пенсійного забезпечення і незаконного звуження конституційних гарантій. Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 цього Кодексу. У відповідності до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Керуючись ст.ст. 17,19, 22, 58, 64, 92 Конституції України, ст.ст. 6, 17-19,71, 94, 104, 183-2, 244-2, 256, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Житомирського об"єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 26.01.2016 року № 18/2 .

Зобов'язати Житомирське об"єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 26.01.2016 року № 18/2 , виходячи з розміру 90% місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Зобов'язати Житомирське об"єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області виконати постанову негайно у межах суми платежу за один місяць.

Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, прийнятого за результатами розгляду даного позову, зобов'язавши Житомирське об"єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.

Стягнути з Житомирського об"єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 здійснені ним судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Л.М. Чішман