Справа № 803/306/14
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

18 травня 2016 року м. Київ К/800/16879/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ТОВ «Гербор-Холдінг» до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, за касаційною скаргою Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ТОВ «Гербор-Холдінг» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило скасувати рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 11.02.2014 № 205120000/2014/000001/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів № 205120000/2014/00001 від 11.02.2014.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 205120000/2014/000001/2 від 11.02.2014. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Ягодинської митниці Міндоходів № 205120000/2014/00001 від 11.02.2014.

У касаційній скарзі Ягодинська митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 20.01.2006 ТзОВ «Гамет» Республіки Польща, в особі Президента правління Кшиштофа Пюро и Віце-президента правління по фінансовим питанням Алиции Купер (далі - Продавець) та ТзОВ «Гербор-Холдінг» Україна в особі Директора Борбелюка Олега Васильовича (далі - Покупець) укладено контракт № 002-UA/06/ EX, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується продати покупцю товари в асортименті (фурнітура меблева), кількості та термінах, погоджених між сторонами в замовленням - специфікаціях до даного контракту, а Покупець зобов'язується прийняти товар і заплатити ціну, у формі встановленій в контракті.

11.02.2014 декларантом ТОВ «Гербор-Холдінг» для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України, митному органу подано митну декларацію № 205120000/2014/000608 на вантаж: фурнітура меблева із недорогоцінних металів, виробник «Gamet» Sp. z o.o. (Польща), із заявленою митною вартістю 2,098 дол. США за 1 кг. На підтвердження заявленої митної вартості до ВМД позивачем додано контракт № 002-UA/06/ЕХ від 20.01.2006 із додатками до нього, рахунок-фактура на транспортні послуги № 10/14 від 07.02.2014, рахунок фактура (інвойс) № FVE00066/SA/14 від 07.02.2014, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR від 07.02.2014, сертифікати походження товару PL/MF/AЕ0338349, PL/MF/AЕ0338350, розрахунок ціни (калькуляція), прейскурант (прайс-лист) виробника, специфікація, а також інші документи, зазначені в графі 44 вантажно-митної декларації.

В графі 45 зазначеної декларації позивачем вказано митну вартість товару у розмірі 308 520,75 грн., визначену за ціною контракту відповідно до наданих документів та в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України.

11.02.2014 у зв'язку з виникненням у митного органу сумніву стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, позивачу повідомлено про необхідність подання в порядку статті 53 Митного Кодексу України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів.

11.02.2014 на виконання вимог відповідача ТзОВ «Гербор-Холдінг» засобами електронного зв'язку додатково направило листи, прайс-листи та калькуляції виробника, сертифікати якості та відповідності, документи, що підтверджують оплату поставок, разом з висновок експерта Волинської торгово-промислової палати від 12.12.2013 № В-537, яким встановлено, що вартість товару, зазначеного у рахунку-проформі від 29.11.2013 № 329802 до контракту від 20.01.2006 № 002-UA/06EX з підприємством «Gamet» та прайс-листах підприємств - продавців, станом на 29.11.2013 відповідає рівню цін, який панує на ринку меблевої фурнітури.

11.02.2014 відповідачем відмовлено у митному оформлені товару та видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 205120000/2014/00001 з посиланням на невідповідність заповнення граф 12,45 ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу України, неподанням додаткових відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару. ТзОВ «Гербор-Холдінг» запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2014 № 205120000/2014/000001/2.

З метою пропуску товару через митний кордон ТзОВ «Гербор-Холдінг» подано нову ВМД № 205120000/2014/000625. Митне оформлення проведено за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем до митного органу надані усі необхідні документи на підтвердження заявленої вартості товару за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаним висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судами встановлено, що митним органом від декларанта вимагалось надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару в зв'язку з виникненням сумніву стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей.

Між тим, судами зазначено про ненадання митним органом доказів на підтвердження, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання протиправними, скасування рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 205120000/2014/000001/2 від 11.02.2014 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205120000/2014/00001 від 11.02.2014.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів - відхилити, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді