Справа № 821/3444/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 травня 2016 року м. Київ К/800/12533/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2015 року у справі за позовом Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання вимоги в частині пунктів 3, 6, 7 неправомірною,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області, в якому просить зобов'язати відповідача виключити пункти 3, 6, 7 з Вимоги Генічеської МДФІ Херсонської області від 19.09.2015р. за №43-29/1192 «Про усунення виявлених порушень».

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти, в якій скаржник просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що в червні 2015 року заступником начальника Генічеської МДФІ Назаренком Г.П., на підставі Плану Контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Херсонській області на II квартал 2015р. та направлення від 08.06.2015р. №441 було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти за період з 01.01.2013р. по 31.05.2015р., за результатами якої було складено акт ревізії від 22.07.2015р. №43-27/06.

22 липня 2015 року Новотроїцьким центром до Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції надано заперечення на вказаний акт № 43-27/06.

Однак, своїм висновком від 19 серпня 2015 року Генічеська МДФІ Херсонської області зазначені заперечення відхилила та, в свою чергу, 19.08.2015р. направила на адресу позивача Вимогу «Про усунення виявлених порушень» за №43-29/1192.

Оскаржуваними пунктами вимоги Генічеської МДФІ Херсонської області від 19.09.2015р., зокрема, встановлено проведення зайвих нарахувань, видатків та виплат, а саме:

Пункт 3 вимоги: «в порушення вимог п.4 б), в) постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002р. №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п.4 5) Наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005р. №557 в період з 01.01.2013р. по 31.05.2015р. Центр проводив нарахування премії, матеріальної допомоги директорам шкіл та їх заступникам па підставі наказу директора школи, а не за наказом начальника відділу освіти, внаслідок чого вищезазначене порушення призвело до безпідставного отримання премії та матеріальної допомоги на загальну суму 150576,7 грн., в т.ч. премії в сумі - 21557 грн., матеріальної допомоги в сумі 129019,7 грн. та, як наслідок - зайвого проведення нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 54659,34 грн.».

Пункт 6 вимоги: «в порушенням вимог п.2 «Порядку виплати щорічної винагороди за сумлінну працю педагогічним працівникам» (затв. Постановою КМУ від 05.06.2000р. №898) за період з 01.01.2013р. по 01.01.2015р. зайво виплачено щорічної винагороди на загальну суму 33897 грн. та зайво перераховано до цільових фондів 12304,61 грн.».

Пункт 7 вимоги: «в порушення вимог п.6 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу №2456 та п.1,20,22,29 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ» (затв. Постановою КМУ від 28.02.2002р. №228) та ст.9 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999р. №651-ІУ гімназією необґрунтовано за рахунок коштів, виділених по КФКВ 070201 «Загальноосвітні школи» за період з 01.01.2013р. по 31.05.2015р. проведені видатки на надання початкової освіти, які повинні здійснюватися іншими закладами освіти, функціями яких передбачено її надання на загальну суму 137081,14 грн., в тому числі заробітна плата - 100573,1 грн., нарахування на заробітну плату - 36508,04 грн.»

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувані пункти 3, 6 та 7 спірної вимоги ДФІ Херсонської області №43-29/1192 фактично вказують на виявлені збитки, їх розмір та необхідність їх виплати.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ та встановленій практиці Верховного Суду України №№ 21-63а14, 21-439а14, від 15 квітня 2014 року та 14 жовтня 2014 року відповідно), такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", в якій передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2015 року у справі за позовом Новотроїцького районного центру з обслуговування навчальних закладів та установ освіти до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання вимоги в частині пунктів 3, 6, 7 неправомірною.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович