Справа № 344/8919/15-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8919/15-а
Провадження № 2-а/344/24/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що 13/06/2015 р. інспектор Мельничук І.М. склав протокол та постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень з тих підстав, що позивач, керуючи транспортним засобом Шкода Октавія НОМЕР_1 в с. Угринів перевищив дозволену швидкість руху на 20 км/год. Однак позивач не перевищував швидкість, контролював її, просив інспектора пред`явити фото- відеофіксацію правопорушення, однак йому в цьому було відмовлено та пред`явлено фото, на якому розміщено два транспортних засоби, також інспектором використано прилад фіксування швидкості в ручному, а не автоматичному режимі.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені.

Представник відповідача надіслав до суду письмове заперечення проти позову.

Судом встановлено наступні обставини.

13/06/2015 р. інспектор Мельничук І.М. склав протокол про адміністративне правопорушення з тих підстав, що позивач, керуючи транспортним засобом Шкода Октавія НОМЕР_1 в с. Угринів перевищив дозволену швидкість руху на 20 км/год.

13/06/2015 р. інспектор Мельничук І.М. ухвалив постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень з тих підстав, що позивач, керуючи транспортним засобом Шкода Октавія НОМЕР_1 в с. Угринів перевищив дозволену швидкість руху на 20 км/год.

Відповідно до змісту протоколу, складеного відповідачем позивач рухався зі швидкістю 80 км/год.

Відповідно до змісту постанови, складеної відповідачем позивач рухався зі швидкістю 83 км/год.

Відповідно до письмового заперечення проти позову відповідача позивач рухався зі швидкість 93 км/год., а надалі по тексту вказано 83 км/год. Також в запереченні проти позову вказано, що в розпорядженні інспектора є фотознімок із силуетом автомобіля, який розглядається ним як автомобіль позивача.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі …, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Однак у зв`язку із не наданням суду доказу для безпосереднього дослідження відповідач позбавив суд можливості встановити відповідну обставину. При цьому доказування не здійснюється на припущеннях, припущення не спростовуються іншими припущеннями.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за ст. 122 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже має місце ситуація щодо вирішення судом спору на основі пояснень позивача про не вчинення ним правопорушення та пояснень відповідача про те, що позивач вчинив правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

Відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах "Танрікулу проти Туреччини" і "Ґюль проти Туреччини" та інших відповідач повинен був вжити усі необхідні засоби дії для фіксування події правопорушення.

Положення законодавства щодо презумпції невинуватості у вчиненні правопорушення передбачає обов`язок для відповідача спростувати сумніви щодо вини позивача, які підлягають тлумаченню судом на його користь, відповідно до положення ст. 62 Конституції України та рішення Конституційного суду у справі №1-34/2010 від 22 грудня 2010 року з цього приводу та практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до змісту КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247) ; справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини відповідачем з урахуванням принципу "раціонального сумніву" повинно бути доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень щодо приятгнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП та КАС України обов`язок доказування спірних обставин та спростування зазначених позивачем сумнівів покладено на відповідача. Проте суду не надано доказів, що відповідачем було вичерпано можливі засоби доказування. Показань свідків чи потерпілих перед судом не заслухано.

За вказаних обставин перед судом однозначно не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, вказані ним сумніви не спростовано, не надано доказу того, що було вичерпано можливі засоби доказування і вчинено усі можливі дії, передбачені законодавством для відповідача щодо встановлення фактичних обставин спору.

Одночасно із правом відповідача накласти адміністративне стягнення на позивача законодавством також встановлено і обов`язок для відповідача надати суду однозначні докази щодо обставин вчинення позивачем правопорушення.

Разом з цим позивачем заявлено самостійне прохання про визнання дій відповідача неправомірними. Однак не вжиття відповідачем усіх можливих заходів щодо встановлення обставин вини позивача не може бути визнано неправомірною діяльністю, оскільки здійснення обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення належить до компетенції відповідача і здійснюється ним на його розсуд, з урахуванням обов`язку щодо доведення обставин правопорушення. Тому позивач неправомірно просив суд визнати відповідні дії відповідача неправомірними, а ухвалену ним постанову незаконною, що також є проханнями позивача одного і того самого порядку, які на основі казуїстики розподілено на два самостійні прохання.

Так само позивач не наділений право на звернення до суду для встановлення обставини завідомого внесення відповідачем неправдивих даних в постанову про притягнення його до відповідальності, оскільки вказані пояснення описують діяння, відповідальність за яке передбачено положеннями КК України. Положеннями КПК України передбачено особливий порядок прийняття таких заяв та встановлено відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Так в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічне положення вказано і в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заява № 29458/04 та № 29465/04).

Отже цьому суду не належить компетенція на розгляд обвинувачення позивача проти відповідача. Тому зазначені пояснення позивача здійснено ним із порушенням обов`язків, встановлених для нього законодавством.

В ст. 247 КУпАП не передбачено правових підстав для закриття провадження за даних обставин. Таких підстав не встановлено і положеннями КАС України. Отже і у вказаній частині прохання позивача позбавлено правових підстав.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково;

скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2№195776 від 13/06/2015 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1;

в іншій частині позову відмовити;

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів через місцевий суд до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О.