Справа № 461/3683/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ К/800/418/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Сороки М.О., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Галицького районного суду м.Львова від 21 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі №461/3683/15-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив: скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 20 березня 2015 року в справі про порушення митних правил №0378/20916/15 відносно ОСОБА_1; закрити провадження в справі про порушення митних правил №0378/20916/15 за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки прийнята без врахування диспозиції ст.485 МК України щодо наявності в діях правопорушника ознак прямого умислу.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Львівська митниця Державної фіскальної служби України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 лютого 2015 року старшим державним інспектором митного поста „Запитів" Львівської митниці був складений протокол про порушення митних правил №0378/20916/15 на ОСОБА_1, яким встановлено, що 24.02.2015, декларант ДП „Амбієнте Ферніче Україна" в особі позивача, на митному посту „Запитів" Львівської митниці ДФС, подав до митного оформлення товаросупровідні документи та митну декларацію №209160000/2015/002119 заявлену у митному режимі „імпорт 40 ДЕ" (із наданням пільги по сплаті мита „код пільги - 400" на товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД) а саме: „Товар №1: Шкіра із шкур великої рогатої худоби, вичинена, дублена, фарбована, лицьовий спилок. Використовується для власного виробництва м'яких меблів в якості покриття", ставка ввізного мита - 3%. При оформленні у митному режимі „імпорт 40 ДЕ" сплаті до Державного бюджету України підлягають наступні митні платежі: мито у розмірі 0 грн., ПДВ у розмірі 522521,37 грн. Сукупна сума митних платежів за поданою до митного контролю митною декларацією №209160000/2015/002119 та товаросупровідними документами становить 522521,37 грн. Разом з тим встановлено, що поданий до митного контролю сертифікат про проходження товару згідно рішення Ради глав Співдружності Незалежних Держав про Правила визнання країни походження товарів від 30.11.2000 р., наказу ДМСУ від 25.06.2004 р. № 472 „Про затвердження Методичних рекомендацій щодо перевірки правильності визначення країни походження товарів, що ввозяться на митну територію України на умовах угод про вільну торгівлю? не визнається преференційним, оскільки у графі 5 даного сертифікату вказаний невірний номер зовнішньоекономного контракту. Правильним номером зовнішньоекономічного контракту, який зазначений у рахунку фактурі (INVOICE) від 20.02.2015 р. №1, та у митній декларації країни відправника №10103110/200215/0001017 від 20.02.2015р., вважаться - RL/UA/15/073 від 12.01.2015 року. З урахуванням нарахованиз в митній декларації платежами 522521,37 грн., різниця між нарахованими в митній декларації платежами становить 94053,85, з них: мито 78378,21 грн. ПДВ 15675,64 грн., які не були задекларовані за встановленою формою у вказаній митній декларації. Таким чином, ДП „Амбієнте Ферніче Україна" всупереч чинного законодавства при ввезенні вказаних вище товарів на митну територію України були подані до митного контролю та оформлення неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) та документи. Тобто вчинені неправомірні дії, спрямовані на зменшення розміру сплати митних платежів.

На підставі зазначеного протоколу Львівською митницею ДФС 20 березня 2015 року була винесена постанова в справі про порушення митних правил №0378/20916/15, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладене адміністративне стягнення розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 282161,60 грн.

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст.458 МК України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ст.485 МК України, відповідальність передбачена за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надані пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими були надаіо такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою усунення цієї помилки позивачем, після отримання інформації про наявність помилки та відповідно до ст. 269 МКУ була подана заява із долученими до неї документами про механічну помилку у визначенні номеру зовнішньоекономічного контракту.

У відповіді митного органу було зазначено, що документи, подані гр. ОСОБА_1, до митниці, не можуть бути взяті до уваги при розгляді справи, оскільки вчинені ним дій, під час оформлення товару за МД №209160000/2015/002119, мають завершений характер.

Згідно ч.10 ст.269 МК України, у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, на момент відмови митного органу у відкликанні митної декларації митне оформлення товарів ще не було завершене, а невідповідність товару заявленому не виявлено.

Крім того, як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій в протоколі про порушення митних правил та у постанові не мотивовано жодних зауважень чи невідповідностей щодо товарів, які були заявлені у митній декларації (відомості щодо істотних умов контракту, відправника, одержувача, виробника, торгової марки, країни походження, ваги, кількості, коду товару, митної вартості).

Вказане свідчить, що відповідачем у винесеній постанові фактично вказано не на заявлення неправдивих відомостей про товар, а на неправильність заповнення допоміжної інформації: графи 5 Сертифікату про походження товару та графи 44 Митної декларації.

Згідно 268 МК України не тягне за собою застосування санкцій, передбачений Митним кодексом та іншими законодавчими актами України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Водночас, за змістом частини першої ст.9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Підсумовуючи наведені правові норми колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що статтею 485 МК України передбачена наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинене тільки з умисною формою вини, а тому зазначення декларантом невірного номеру зовнішньоекономного контракту в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Враховуючи, що декларант самостійно звернувся до відповідача про внесення змін до митної декларації відповідно до ч.2 - 4 ст.269 МК України та відсутність наміру на вчинення дій, спрямованих на умисне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру про, що свідчить той факт, що завідоме декларування неправильного номеру договору має наслідком не звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а навпаки - втрату права на сплату пільгового розміру мита і ПДВ, колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил, яка прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України відхилити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: