Справа № 569/3613/16-а
Суддя: Тимощук О.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3613/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1, pозглянувши в порядку скороченого провадження в мiстi Рiвне спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду із адміністративним позовом про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Рівне та зобовязання здійснити певні дії.

В обґрунтування вимог Позивач зазначила, що із 05.12.2008 року вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 % заробітної плати державного службовця. 04.03.2016 року року нею було подано заяву до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне разом із довідками про заробітну плату від 01.03.2016 року №104/17-00-05-34 та №103/17-00-05-34. У заяві Позивач просив здійснити перерахунок пенсії із урахуванням сум винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум виплат, повязаних з індексацією заробітної плати, одноразової премії. Листом від 15.03.2016 року №149/10 управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне було відмовлено в проведенні перерахунку з посиланням на те, що порядок та умови визначення розміру заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям визначено постановою Кабінету міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії», відповідно до п. 5 якої форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики України. Установа, яка видає довідку про для призначення (перерахунку) пенсії при заповненні колонки «Інші виплати» несе відповідальність за достовірність та обґрунтованість видачі довідки. Згідно зі статтею 33 означеного Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі, премій та інших надбавок, відтак Відповідач вважає, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, одноразова премія та компенсація за невикористану відпустку не входять в структуру складових заробітної плати, що повинні враховуватись при обчисленні пенсії.

Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними і такими, що грубо порушують норми чинного законодавства.

Ухвалою Рівненського міського суду від 25.03.2016 року було відкрито скорочене провадження у справі. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана Відповідачу.

У встановлений законом строк від Відповідача надійшли письмові заперечення, з огляду яких він просить відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог, вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин був відсутній порядок перерахунку пенсії державним службовцям та інші виплати заробітної плати не повинні враховуватись при обчисленні пенсії, як такі, що не входять в структуру заробітної плати державних службовців згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Оцінивши повідомлені Позивачем, Відповідачем обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без проведення судового засідання та виклику осіб, в порядку скороченого провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними в матеріалах судової справи доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне.

По справі встановлено, що Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне, правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» в розмірі 80% заробітної плати державного службовця. Позивач має стаж роботи на посадах державного службовця 10 років 2 дні, що вказано в листі-відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Рівне.

04.03.2016 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про перерахування та виплату пенсії з урахуванням фактично отриманих винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, сум виплат, повязаних із індексацією заробітної плати, одноразової премії відповідно до довідок від 01.03.2016 року №104/17-00-05-34 та №103/17-00-05-34. Листом від 15.03.2016 року №149/10 управління Пенсійного фондом України в м. Рівне Позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку.

Громадяни, згідно зі ст. 46 Конституції України, мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 8 Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. В силу ст. ст. 22, 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

За приписами частини 7 ст. 33 Закону України „Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України №1013 від 12.09.1997 року „Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" затверджений Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовими особами органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів Державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи із посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років проводиться щомісячно за фактично відпрацьований час та в межах встановленого фонду оплати праці. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

З вищенаведеного вбачається, що винагорода за вислугу років встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органом державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця в розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії згідно Закону України № 3723-XII «Про державну службу».

Доводи представника Відповідача в тій частині, що Відповідачем вірно на підставі постанови КМ України №865 від 31.05.2000 року включена в розрахунок заробітної плати Позивача для призначення пенсії надбавка за вислугу років в розмірі 20% згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року №283, не можуть бути прийняті до уваги оскільки означена 20% надбавка за вислугу років Позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.

З огляду на викладене, дії Відповідача щодо самостійного визначення розміру щомісячної винагороди за вислугу років Позивача, яка була встановлена спеціальною комісією ДПА в Рівненській області, фактично нарахована та виплачена в розмірі 40% в сумі 1098, 80 грн., що підтверджується довідкою головного управління ДФС у Рівненській області, вчинені в порушення вимог ч.7 ст. 33 Закону України № 3723-XII «Про державну службу».

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників входить до складу фонду оплати праці.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Також, витягом з наказу Державної податкової адміністрації України від 22.11.2008 року за №1900-о було вирішено нагородити нагрудним знаком Державної податкової адміністрації України «За честь і службу» заступника голови державної податкової адміністрації у Рівненській області ОСОБА_2 з виплатою грошової премії в розмірі трьох посадових окралів за рахунок коштів, передбачених на оплату праці працівників державної податкової адміністрації у Рівненській області. Виплата такої премії у розмірі 7 821, 00 грн. була проведена перед звільненням Позивача з органів ДПА. Виходячи із довідки №103/17-00-05-34 від 01.03.2016 року вбачається, що на таку премію нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що й не заперечується Відповідачем.

Згідно ч.6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до с. 33 Закону України «Про оплату праці», у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації, згідно із чинним законодавством.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року передбачено, що обєктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року №1078.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Приймаючи до уваги судову практику Верховного суду України в справах щодо ідентичних правовідносин в тій частині, що перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, суд приходить до висновку, що для вирішення спірних правовідносин в справі підлягають застосуванню саме такі спеціальні норми, що визначають виплати /доходи/для обчислення пенсії, зокрема ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними.

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006 року усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України зобовязано керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням листа-відповіді та заперечень проти адміністративного позову Відповідачем не надано суду жодних доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення, яке полягає у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії із урахуванням довідки встановленого зразка.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» передбачається, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків. На час виникнення спірних правовідносин, пенсія Позивача обчислювалась із розрахунку 80 % заробітної плати державного службовця.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій субєкта владних повноважень з одночасним відновленням права, шляхом зобов'язання Відповідача провести перерахунок та виплату пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням «інших виплат» - винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми виплат, повязані з індексацією заробітної плати та одноразової премії, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з 80 % заробітної плати державного службовця починаючи із 01.03.2016 року, як того вимагає ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430а11.

В задоволенні позовних вимог стосовно перерахунку пенсії з урахуванням компенсації за невикористану відпустку слід відмовити.

Відповідно до листа-відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області правомірність дій Відповідача повністю не доведена.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 71, 158-163, 167, 186 КАС України суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2, з урахуванням одержаних сум виплаченої винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум виплат, повязаних з індексацією заробітної плати, одноразової премії в розмірі 7 821, 00 на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в період з 01.12.2006 по 30.11.2008 року відповідно до довідок від 01.03.2016 року №104/17-00-05-34 та №103/17-00-05-34, виходячи із 80 % заробітної плати державного службовця починаючи із 01.03.2016 року.

Зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_2, з урахуванням одержаних винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум виплат, повязаних з індексацією заробітної плати та одноразової премії в розмірі 7 821, 00 грн. на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в період з 01.12.2006 по 30.11.2008 року відповідно до довідки від 01.03.2016 року №104/17-00-05-34 та №103/17-00-05-34, виходячи із 80 % заробітної плати державного службовця починаючи із 01.03.2016 року.

Судові витрати в сумі 551, 20 грн. стягнути з Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в межах його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо була подана апеляційна скарга судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_1