Справа № 820/1155/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. Справа № 820/1155/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Мельнікова Л.В., Лях О.П.,

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника заявника Мєхтієв Д.Б.

представника відповідача Малімон Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» на постанову Харківського окружного адміністративно суду від 11 березня 2016 року по справі № 820/1155/16 за поданням Західної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник, Західна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, в порядку ст.183-3 КАС України 09.03.2016 року звернувся до Харківського окружного адміністративно суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» (далі-відповідач), в якому просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» (код 39069026) податковий борг у сумі 77770, 99 грн. з розрахункових рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника.

Постановою Харківського окружного адміністративно суду від 11 березня 2016 року задоволено подання.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-торгівельне підприємство "Снабсервіс"( код 39069028) податковий борг у сумі 77770,99 грн. з розрахункових рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника.

Відповідач не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративно суду від 11 березня 2016 року та прийняти нову постанову суду, якою в задоволенні подання відмовити. Апелянт наголошує на порушеному порядку з боку податкового органу щодо належного спрямування податкової вимоги на адресу відповідача- боржника. Таку вимогу апелянт не отримував.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, та зазначив, що не зважаючи на належне спрямування податкової вимоги на адресу боржника-підприємства, податковий орган передчасно звернувся із поданням до суду, не дочекавшись спливу, встановленого п.95.2 ст.95 ПК України, 60 денного строку, що надає можливість стягнути кошти. Такий строк слід обчислювати з 04.02.2016року. Про зазначені обставини щодо строку повернення поштового конверту стало відомо під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції. До цього з матеріалів справи в суді першої інстанції встановити не було можливості.

Представник заявника заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Вважає, що на час звернення до суду з поданням, встановлений 60-денний строк сплив та його слід обраховувати з часу спрямування на адресу боржника вимоги, тобто з 04.01.2016 року.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-торгівельне підприємство "Снабсервіс" пройшло державну реєстрацію та зареєстроване, як юридична особа Харківським міським управлінням юстиції 27 січня 2014 року, перебуває на обліку платників податків у Західній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області та з 28 січня 2014 року № 64 є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що за відповідачем обліковується не сплачена сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у агальному розмірі 77770,99 грн.. Зазначений борг виник на підставі податкового - повідомлення рішення від 02.12.2014 р., а також із самостійно визначених (сформованих) податкових зобов'язань в податкових декларацій, пені.

Колегія суддів звертає увагу, що податкове повідомлення - рішення від 02.12.2014 року на суму 27994, 98 грн., що є складовою податкової вимоги, було предметом судового оскарження, за наслідками якого прийняте ППР визнане законним та скасовано не було.

Також з матеріалів справи вбачається, що з огляду на наявне узгоджені податкові зобов'язання, платнику податків ТОВ "Ремонтно-торгівельне підприємство "Снабсервіс" було сформовано та відправлено 04 січня 2016 року рекомендованим поштовим відправленням за №730 з повідомленням про вручення на податкову адресу (м.Харків, вул.К.Маркса, 32/2) податкову вимогу від 30.12.2015 року за № 10082-23 на загальну суму 77770, 99 грн.. Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Здійснюючи апеляційний перегляд та надаючи оцінку фактичним обставинам справи, тобто дотримуючись принципу встановлення факту та права, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп.14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу п.15.1 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п.16.1.4. ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

П.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України передбачене права податкового органу на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Питання щодо обрання способу такого звернення встановлено положеннями КАС України, яка передбачає два правила звернення, одне з яких єзвернення до суду шляхом подання позову в загальному порядку, в другому випадку з певними особливостями, із поданням про стягнення в порядку ст.183-3 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий орган звернувся до суду 09.03.2016 року, саме в порядку та за правилами п.3 ч.1 ст.183-3 КАС України.

З представлених суду першої інстанції до подання, копії податкової вимоги від 30.12.2015 року та копії поштового відправлення на цьому ж аркуші (а.с.9), вбачається відправлення вимоги на адресу боржника 04.01.2016 року, але ж копія такого рекомендованого повідомлення про вручення має лише частину видимої такого відправлення, з якого не можливо було встановити дату вручення та/або дату повернення такого поштового повідомлення.

При вирішенні справи, суд першої інстанції на зазначене достатньої уваги не звернув, не перевірив, та вважав належним строком, саме 04.01.2016 року, тобто дату відмітки про відправлення.

При чому, суд також не звернув уваги на положення ст.183-3 КАС України, якою встановлено, що провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо:3) стягнення коштів за податковим боргом;

Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити (частина 3 статті): 1) найменування адміністративного суду;2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку заявника;3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, передбачені частиною першою цієї статті;4) підстави звернення з поданням, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;6) підпис уповноваженої особи суб'єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

4. У разі недотримання вимог частини третьої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Повернення подання не є перешкодою для повторного звернення з ним до суду після усунення його недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Тобто, якщо ж суд і вважав дату відрахунку строку встановленого п.95.2ст.95 ПК України (04.01.2016 р.), то не звернув увагу на строк встановлений процесуальним законодавством (протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду), що надає можливість для звернення до суду із поданням.

На вимогу суду апеляційної інстанції, для з'ясування усіх фактичних обставин справи щодо належного спрямування та вручення вимоги, до суду була спрямована копія поштового повідомлення у повному обсязі та копія конверту (а.с.68, 69). В той же час, відповідно до копії конверту, не можливо було встановити дійсну дату або вручення, або/та повернення з причин не можливості вручити. Вже під час судового засідання при дослідженні оригіналів поштового повідомлення та конверту про відправку такої вимоги з повідомленням про вручення, на конверті, була Довідка засобів поштового зв'язку з відміткою, про не вручення кореспонденції у зв'язку із закінчення терміну зберігання. Дата поштового органу є 04 лютого 2016 року. Зазначене повідомлення було повернуто до податкового органу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктом 87.1 ст.87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність податкового боргу відповідача. Крім того, суд зважає на те, що податкова вимога відповідачем не оскаржувалась та не скасована, доказів про сплату заборгованості не подано. Як зазначив в судовому засіданні представник боржника, податковий борг на теперішній час не погашений.

З огляду на встановленні фактичні обставини справи, та враховуючи положення вищенаведеного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом був дотриманий порядок щодо належного формування та спрямування податкової вимоги до платника податків шляхом надіслання листом з повідомленням про вручення.

В той же час, колегія суддів вважає, що звертаючись до суду в порядку ст.183-3 КАС України із відповідним поданням про стягнення коштів за податковим боргом, заявник в особі Західної ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області припустився порушень норм п.95.2 ст.95 ПК України, що вказує на фактичну передчасність звернення до суду, без належного врахування положень п.58.3 ст.58 ПК України.

Так, відповідно до ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1).

П.95.2 - стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

П.95.3 - стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на аналіз вищенаведених правових норм, колегія суддів вважає, що в даному випадку позиція заявника полягає в тому, що належним строком, який слід вважати строком обчислення 60 днів по вимозі про стягнення визначений п.95.2 ст.95 ПК України, є строк спрямування такої вимоги на адресу платника податків, згідно поштового відправлення 04.01.2016 року, а не з часу повернення конверта про не вручення такої вимоги, є помилковою та такою, що суперечить вищенаведеним приписам та вимогам ПК України.

Так, здійснюючи аналіз положень п.95.2 ст.95 ПК України, в контексті з положеннями п.58.3 ст.58 ПК України,колегія суддів зазначає, що правова можливість для податкового органу звернутися до суду з вимогами про стягнення коштів з рахунків боржника у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, виникає лише після дотримання відповідних строків - 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Виходячи з конструкції п.58.3 ст. 58 ПК України, то вимога вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Тобто, на строк має вплив час, з якого слід обчислювати визначений п.95.2 ст.95 ПК України. Якщо питань з часом вручення та отримання, в даному випадку не виникає, то у випадку не вручення поштою такої вимоги з тих чи інших причин, що не залежить від волі податкового органу та поштового відділення, такий строк пов'язаний саме та вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В даному випадку, згідно відмітки пошти від 04 лютого 2016 року, поштове повідомлення повернуте до податкового органу із зазначенням причин про неможливість вручення вимоги через закінчення термінів зберігання. Тобто, саме від 04 лютого 2016 року і слід відраховувати строк визначений п.95.2 ст.95 ПК України, а не з дати спрямування такої вимоги.

На зазначені вимоги законодавства, суд першої інстанції уваги не звернув, та не надав належної правової оцінки таким фактичним обставинам справи в частині можливості звернення із вимогами про стягнення коштів, при чому на зазначену належну правову оцінку мало вплив неналежне з'ясування в достатній мірі обставини, щодо дати повернення поштового повідомлення про неможливість вручення вимоги.

Звернення до суду відбулося до спливу встановленого п.95.2 ст.95 ПК України строку, які встановлюють певні строкові межі, після завершення яких, податковому органу надається законодавчо встановлена можливість після його спливу на звернення стягнення на кошти в банках боржника.

На підставі викладеного, колегія суддів з урахуванням положень ч.1 ст.195КАС України, приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, що відповідно до ст.202 КАС України надає підстави для скасування постанови суду, з прийняттям нової про відмову у задоволенні подання.

З урахуванням приписів статей 87, 94, 98 КАС України, враховуючи здійснення відповідачем судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1515, 80 грн., що підтверджується квитанцією №25623522 від 29.03.2016 року (а.с.38), тому такі витрати підлягають відшкодуванню з податкового органу, як суб'єкта владних повноважень на за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» - задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративно суду від 11 березня 2016 року по справі № 820/1155/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області поданого в порядку 183-3 КАС України про стягнення коштів за податковим боргом з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» в розмірі 77770 грн. 99 коп. - відмовити.

Стягнути за рахунок коштів бюджетних асигнувань Західної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-торгівельне підприємство «Снабсервіс» судовий збір у розмірі 1515 гривен 80 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складено 16 травня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Лях О.П.