Справа № 826/7359/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 травня 2016 року м. Київ № 826/7359/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва - Аблов Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України за участю третьої особи - Ірпінського міського суду Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України за участю третьої особи - Ірпінського міського суду Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України, яка полягає у не вчиненні необхідних дій для звільнення ОСОБА_1 з-під варти з Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України протиправною;

- визнати дії Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України, які полягають у незаконному утриманні ОСОБА_1 в умовах Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України протиправними;

- зобов'язати Київський слідчий ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України звільнити ОСОБА_1 з-під варти у Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з обґрунтування позовної заяви, 10.05.2016 року Ірпінським міським судом Київської області винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КПК України та обрано міру покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Під час судового слідства кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України в рамках запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 визначено розмір застави, яка внесена ОСОБА_2.

Як зазначає позивач, запобіжний захід до особи був застосований за відсутності набрання обвинувальним вироком законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відносини щодо застосування до фізичної особи запобіжних заходів, зокрема, тривання під вартою врегульовані Главою 18 КПК України.

Статтею 206 КПК України регламентовано загальні обов'язки судді щодо захисту прав людини в рамках кримінального процесу.

Відповідно до частини першої та другої вказаної статті кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов'язаний постановити ухвалу, якою має зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз положень вказаної вище статті свідчить про те, що особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили повинна звернутися до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи.

Таким чином, встановлення обставин щодо безпідставності тримання під вартою особи та прийняття відповідного рішення є компетенцією відповідного слідчого судді в межах відповідної територіальної підсудності.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, органи дізнання, слідства та прокуратури під час, зокрема, застосування до особи запобіжного заходу, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи КАС України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням вищенаведеного, спірні відносини, які виникли між позивачем та Київським СІЗО, не є управлінськими, а повноваження цього органу та їхніх посадових осіб в межах даних позовних вимог регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України під час відбування призначеної міри запобіжного заходу, а відтак підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов