Справа № 820/10139/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 р.Справа № 820/10139/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Гордейчука В.В.

представника відповідача Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2016р. по справі № 820/10139/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог Ойл"

до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області третя особа Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сварог Ойл" (далі за текстом - ТОВ "Сварог Ойл", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі за текстом - ДПІ у у Сихівському районі м. Львова, відповідач), в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 21.10.2015 р., № від 21.10.2015 р., які прийняті на підставі висновків акту перевірки №906/13-50-22- 02-13/37123341 від 02.10.2015 р.

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ "Сварог Ойл" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №906/13-50-22-02-13/37123341 від 02.10.2015 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № та № від 21.10.2015р., які прийняті на підставі висновків акту перевірки №906/13-50-22- 02-13/37123341 від 02.10.2015р. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог п.57.1 ст.57, п.п. 14.1.257 та п.п. 135.5.4, п. 138.2, п. 138.4, п. п.138.8, п.п 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про не підтвердження позивачем права на податковий кредит та витрати за перевірений період належними первинними документами за наслідками фінансово-господарських відносин з від ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус", оскільки в актах приймання-передачі нафтопродуктів до договорів поставок відсутня інформація про номер резервуара, рівень, об'єм, густину, температуру, масу нафтопродукту до та після приймання, а також про пункт приймання-здавання нафти, номер вузла обліку нафти дата приймання-здавання нафти, зміна, порядок транспортування придбаних нафтопродуктів не підтверджено товарно-транспортними накладними, не надано документів, що підтверджують якість товару та відповідність встановленим нормам. Також відповідач зазначає про заниження позивачем доходів за перевірений період по сумах умовних відсотків, не нарахованих на поворотні фінансові допомоги, які отримані від ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус" та які на кінець 1-го кварталу 2014 року та півріччя 2014 року були непогашені.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Сварог Ойл" пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації та набувв статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 37123341, взято на податковий облік і станом на час проведення перевірок перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області (а.с. 146 -161 т. 1).

Фахівцями відповідача, ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, на підставі наказу № 587 від 26.08.2015 р., згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Сварог Ойл", (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

Результати перевірки викладені в акті №906/13-50-22-02-13/37123341 від 02.10.2015 р. (а.с. 162 - 250 т.1, а.с. 1 - 45 т. 2).

За наслідками перевірки контролюючим органом було встановлено наступні порушення:

- п.57.1 ст.57, п.п. 14.1.257 та п.п. 135.5.4, п. 138.2, п. 138.4, п. п.138.8, п.п 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із внесеними змінами та доповненнями) внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток підприємств в сумі 1 612 553 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 1 527 636 грн., за 2014 рік в сумі 84 917 грн., в тому числі за 1-й квартал 2014 року в сумі 3300 грн., за 2-й квартал 2014 року в сумі 40367 грн., за 4- й квартал 2014 року в сумі 41 250 грн.;

- п. 44.1 ст.44, п. 188.1 ст. 188. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 1 608 037 грн., в тому числі за січень 2013 року в сумі 52 701.00 грн., за лютий 2013 року в сумі 39 663,00 грн., за травень 2013 року в сумі 167 772,00 грн., за червень 2013 року в сумі 211 151.00 грн., за липень 2013 року в сумі 353 097,00 грн., за серпень 2013 року на суму 318 715,00 грн, за жовтень 2013 року в сумі 397 152,00 грн., за листопад 2013 року в сумі 67 786,00 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення № від 21.10.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 2015691,00 грн., з яких: за основним платежем - 1612553,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 403138,00 грн. та № від 21.10.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 2010046,00 грн., з яких за основним платежем - 1608037,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 402009,00 грн. (а.с. 41 - 42 т. 1).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості податкових повідомлень-рішень № від 21.10.2015 р. та № від 21.10.2015 р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів перевіряючи податкові повідомлення - рішення № від 21.10.2015 р. та № від 21.10.2015 р. на відповідність наведеним вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що вони прийняті необгрунтовано, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою не визнано податкові наслідки операцій з придбання платником нафтопродуктів у рамках господарських взаємовідносин з ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус".

За висновком контролюючого органу, між позивачем та вказаними контрагентами не відбулось реальних фінансово-господарських правовідносин; дійсний зміст задекларованих операцій полягав лише в документальному оформленні ланцюгового руху товару через низку недобросовісних підприємств-посередників, що призвело до одержання платником необґрунтованої податкової вигоди у вигляді податкового кредиту з ПДВ в істотному розмірі.

Так, до перевірки не надано товарно-транспортних накладних та документів, що підтверджують якість та відповідність встановленим вимогам придбаних нафтопродуктів, а акти приймання-передачі нафтопродуктів складені з порушеннями, оскільки не містять реквізитів щодо одиниць виміру та об'єму нафтопродуктів.

Між тим, колегія суддів вважає вказані доводи ДПІ у Сихівському районі м. Львова необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового законодавства пов'язують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ "Сварог Ойл" та ТОВ "Уністрой" укладено договір поставки нафтопродуктів №134-12/2012-П від 01.12.2014 р. (а.с. 85 - 87 т. 2).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник (ТОВ "Уністрой") зобов'язувався передати у власність покупця (позивача - ТОВ "Сварог Ойл") нафтопродукти (в подальшому - товар), а покупець (ТОВ "Сварог Ойл") своєчасно і в повному об'ємі сплатити вартість товару.

Відповідно до умов договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами в Додаткових угодах до договору.

Згідно з п. 4.2. договорів товар поставляється покупцю партіями, в кількості та за ціною, визначеними Додатковими угодами на умовах: ЕХW- склад ПАТ "Дніпронафтопродукт". За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року).

Між сторонами були укладені додаткові угоди до договору, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару. В межах даного правочину складено акти приймання - передачі нафтопродуктів (а.с. 88 - 106 т. 2).

Розрахунок по договору поставки №134-12/2012-П від 01.12.2014 р. здійснювався у безготівковій формі, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за перевіряємий період та платіжними дорученнями (а.с. 107 - 112 т. 2).

ТОВ "Уністрой" було надано позивачу податкові накладні: (а.с. 147 - 129 т. 2).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкового кредиту, що відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно - сальдовими відомостями по рахунку: 63.1, 63.1.12 (а.с. 219 т. 2, а.с. 146 - 151 т. 7).

Між ТОВ "Уністрой" у якості "субкомітента" з одного боку, та ТОВ "Сварог Ойл" у якості "субкомісіонера", укладено договір субкомісії №41/11-К від 20.11.2012 р. (а.с. 220 - 222 т. 2).

Згідно договору субкомісіонер зобов'язується за дорученням субкомітента за винагороду, від свого імені, але за рахунок субкомітента здійснювати реалізацію через мережу автозаправних станцій, нафтопродуктів, характеристики яких узгоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов договору були укладені додаткові угоди, складені акти прийому-передачі нафтопродуктів, звіти (а.с. 223 - 230 т. 2).

Розрахунок по договору субкомісії №41/11-К від 20.11.2012 р. здійснювався, у безготівковій формі, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за перевіряємий період та платіжними дорученнями (а.с. 231 т. 2).

Колегією суддів також встановлено, що між ТОВ "Сварог Ойл"та ТОВ "Праус" були укладені договори поставки нафтопродуктів №39/08-П від 01.08.2013 р., №01/32 від 01.04.2014 р., №01/70 від 01.04.2014 р., №03/6 від 03.04.2014 р., №22/45 від 22.04.2014 р. (а.с. 39 - 41, 57 - 59, 62 - 64, 67 - 69, 71 - 73 т. 3).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів сторонами укладено додаткові угоди, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, дату поставки товару. В межах даних правочинів складено акти приймання - передачі нафтопродуктів (а.с. 42 - 45, 60 -61, 65 - 66, 70, 74 - 75 т. 3).

Розрахунок здійснювався у безготівковій формі, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за перевіряємий період та платіжними дорученнями (а.с. 49, 80 - 84 т. 3).

ТОВ "Праус" було надано позивачу податкові накладні (а.с. 216 - 218 т. 2, а.с. 47 - 48, 50, 85 - 86 т. 3).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкового кредиту, що відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно - сальдовими відомостями по рахунках: 63.1, 63.1.12 (а.с. 51 - 56, 88 - 93 т. 3).

Поставлений контрагентами товар відповідав вимогам якості, що підтверджується сертифікатами відповідності та паспортами якості (а.с. 166 - 168, 171, 189 - 191, 193, 195 - 196, 200, 203, 205 - 208, 210, 212, 214, 216, 2118, 220, 222, 224, 226, 228, 230, 232, 234, 236, 238, 240 т. 4, а.с. 152 - 167 т. 7).

Придбаний у ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус" за вказаними договорами товар знаходився на зберіганні у ПАТ «Дніпронафтопродукт», що підтверджується договором зберігання №0208/10-7 від 02.08.2010 р., протоколом погодження ціни, актами приймання-передачі послуг, актами прийому-передачі товарів (а.с. 185 - 187 т. 3).

Проведення розрахунку за вказаним договором підтверджується платіжними дорученнями та оборотно - сальдовими відомостями за перевіряємий період (а.с. 188 - 242 т. 3, а.с. 5 - 13 т. 4).

Загальна кількість та номенклатура нафтопродуктів, поставлених ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус" позивачу, відповідає загальній кількості та номенклатурі нафтопродуктів, які прийняті на зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно договору зберігання №0208/10-7 від 02.08.2010 р..

Враховуючи, що на момент укладання договорів поставки та додаткових угод до них, у контрагентів були в наявності нафтопродукти, які вже перебували на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт", тому необхідність у їх транспортування була відсутня. Таким чином право власності на нафтопродукти від контрагентів до ТОВ "Сварог Ойл" переходило на підставі договорів поставки, додаткових угод, актів приймання-передачі.

В подальшому позивач реалізував отримані від контрагентів нафтопродукти через мережу АЗС (а.с. 14 - 75 т. 4, а.с. 75 - 249 т. 5, а.с. 49 - 145 т. 7).

Для здійснення фізичного переміщення товару ТОВ "Сварог Ойл" з місця зберігання до АЗС позивача, були укладені наступні договори перевезення вантажів автомобільним транспортом: з ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" №133 від 03.06.2013 р. та з ТОВ "Форлана" №01/03/141 від 01.03.2014 р. (а.с. 173 - 175, 246 - 247 т. 3).

Факт належного виконання обов'язків щодо перевезення вантажу за договорами підтверджується актами виконаних робіт. Розрахунок за договорами проведено на підставі платіжних доручень (а.с. 176 - 184, 244 - 245, 248 - 250 т. 3, а.с. 1 - 4 т. 4).

Також, позивач здійснював перевезення нафтопродуктів за допомогою орендованого автотранспорту, на підставі договорів оренди автопарку №005_2011 від 01.07.2011 р., №11-018 від 22.06.2011 р., №006-11 від 01.07.2011 р.

Після доставки вантажу в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ "Сварог Ойл" відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача (а.с. 130 - 215 т. 2, а.с. 94 - 110 т. 3, а.с. 76 - 165, 170, 173 - 250 т. 4, а.с. 1 - 74 т. 5).

В матеріалах справи наявні змінні звіти, акт інвентаризації на АЗС, які свідчать про кількість нафтопродуктів, оприбуткованих на АЗС (а.с. 38 - 48 т. 7).

Контролюючим органом досліджувалися вказані первинні документи, однак не було зазначено недоліків їх форми та змісту.

Водночас, колегією суддів встановлено, що первинні документи по вищенаведеним господарським операціям містять всю необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо їх змісту, мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють встановити факт реального здійснення господарських операцій.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу, що надані позивачем акти-приймання передачі нафтопродуктів не можуть підтверджувати реальність виконання укладених договорів поставки нафтопродуктів, оскільки оформлені з порушеннями, без зазначення конкретного місцезнаходження резервуара та його номера, з огляду на наступне.

Наявні в матеріалах справи копії актів-приймання передачі нафтопродуктів від містять підписи відповідальних осіб, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарських операцій, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти i нафтопродуктів на підприємствах i організаціях України перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом підтверджується не актом, а товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1 ТН і паспортом якості на відвантажений нафтопродукт.

Як встановлено з наданих позивачем до суду товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), у вказаних документах зазначені номер резервуара, місце навантаження, вид, марка, вага, густина, пломбування, реєстраційний номер сертифіката відповідності.

В актах приймання-передачі товару вказано найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

Таким чином, акти приймання-передачі, складені та підписані сторонами на виконання умов укладених договорів поставки нафтопродуктів протягом визначеного часу та разом з товарно-транспортними на відпуск нафтопродуктів (нафти), паспортами якості та сертифікатами відповідності є належними доказами факту передачі товару позивачу від контрагентів ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус".

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності податкової інформації від інших ДПІ, на обліку в яких перебувають контрагенти позивача щодо не підтвердження реальності здійснення останніми господарських відносин по ланцюгу постачання, оскільки така податкова інформація не є безумовною підставою для висновків про нездійснення господарських операції за умови наявності інших документів, що підтверджують реальність постачання товарів чи надання послуг і не може вважатися беззастережним та безперечним доказом на підтвердження доводів податкової інспекції про фіктивність спірних господарських операцій.

Доводи відповідача про відсутність доказів сертифікації та якості придбаного товару спростовуються наданими до матеріалів справи копіями паспортів якості на нафтопродукти, в яких наведено опис, характеристики товару, а також дані про його виробника і дату виготовлення. Наведені відомості є достатніми індивідуалізуючими характеристиками придбаного товару. Водночас слід враховувати, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть бути підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому навіть їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.

За аналогічних підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо ненадання до перевірки звітів за формою №17 НП, журналів реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП, оскільки вказані документи не є первинними документами, не доводять реальність господарських операцій, а є лише звітними документами обліку нафтопродуктів.

Також контролюючим органом не доведено зв'язку між встановленими обставинами щодо недостатністю у контрагентів-постачальників позивача персоналу, матеріально-технічної бази з неможливістю виконання ним договірних зобов'язань перед платником; посередницький характер участі цих контрагентів у розглядуваних поставках допускає виконання ним суто організаційних функцій у процесі переміщення активу, що не вимагає залучення істотних власних ресурсів.

За таких обставин колегія суддів вважає висновки ДПІ у Сихівському районі м. Львова недоведеними належними і допустимими доказами нереальності господарських операцій з поставки платникові нафтопродуктів у рамках взаємовідносин з ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус", що, відповідно, виключає законність донарахування за оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спірні господарські операції позивача з контрагентами у перевіреному періоді мали реальний характер, були пов'язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Щодо порушення позивачем вимог п.п. 135.5.4, 135.5.5 п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України, що полягало у заниженні позивачем доходів за перевірений період за сумами умовних відсотків, не нарахованих на поворотні фінансові допомоги, які отримані від ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус" та які на кінець 1-го кварталу 2014 року та півріччя 2014 року були непогашені, колегія суддів вважає такі висновки контролюючого органу безпідставними, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що TOB «Сварог Ойл» укладено договір про надання фінансової допомоги № 29/11-27-13 ПФД з TOB «Уністрой» на загальну суму 2380000,00 грн.

Відповідно до наданої TOB «Сварог Ойл» картки рахунку 68.5.4 «Розрахунки з іншими кредиторами» по TOB «Уністрой» за 2014 рік обліковується кредиторська заборгованість по отриманих фінансових допомогах від 29.11.2013 року. № 29/11-27-13-ПДФ в сумі 2380000,00 грн. та від 25.12.2013 року № 25/12-1-13ПДФ в сумі 14939000,00 грн.

Відповідно до картки рахунку 68.5.4 TOB «Уністрой» та банківських виписок за 2014 рік 31.03.2014 року проведена оплата по договору фінансової допомоги від 29.11.2013 року № 29/11-27-13-ПДФ в сумі 1100000,00 грн. та 136203,90 грн. (двома платіжними дорученнями). Станом на 31.03.2014 року сума неповоротної фінансової допомоги по договору від 29.11.2013 року № 29/11-27-13-ПДФ складає 1143796,10 грн.

Відповідно до висновків акту, сума не віднесених умовно нарахованих відсотків до доходів за 1-й квартал 2014 року складає 18332,00 грн. (1143796,10 грн.* 6,5%/365 дні * 90 дні = 18332,00 грн.)

Також перевіркою встановлено, що TOB «Сварог Ойл» укладено договір про надання фінансової допомоги № 04/03-ФП від 31.03.2014 року з TOB «Праус» на суму 12750000,00 грн. Відповідно до наданої ТВО «Сварог Ойл» картки рахунку 68.5.4 «Розрахунки з іншими кредиторами» по TOB «Праус» за 2014 рік обліковується нульове сальдо. Відповідно до картки рахунку 68.5.4 TOB «Праус» та банківських виписок за 2014 рік по банківському рахунку № 2357 за 01.04.2014 року проведена оплата по договору фінансової допомоги від 31.03.2014 року № 04/03-ФП в сумі 12 750000,00 грн.

Відповідно до висновків акту, сума не віднесених умовно нарахованих відсотків до доходів за півріччя 2014 року складає 287311,64 грн. (12750000,0 грн.* 6,5%/365 дні * 14 дні = 31787,67,00 грн. та 12750000,0 грн.* 6,5%/365 дні*77 дні 255523,97).

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це грошові кошти, що надійшли платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та які обов'язково підлягають поверненню.

Відповідно до норм п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України надходження і повернення суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від платника податку на прибуток на загальних підставах (особи, що не мають пільг з податку на прибуток, у т. ч. право застосовувати нижчі ставки податку на прибуток), не відображаються в податковому обліку.

Якщо на кінець звітного періоду у підприємства є борг за такою фінансовою допомогою, то необхідно розрахувати умовні відсотки на суму поворотної фінансової допомоги, що залишилася неповерненою на кінець звітного періоду. Підприємства визначають їх у розмірі облікової ставки НБУ, розрахованої за кожний день фактичного використання такої допомоги (пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до п. 152.9 ст. 152 Податкового кодексу України для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу;

Базовим податковим (звітним) періодом до 04.08.2013 р. - для платників податку на прибуток був квартал; з 04.08.2013 р. до 01.01.2014 р. (зміни внесені Законом України від 04.07.2013 № 403-VII) є календарний квартал або календарний рік, якщо підприємство - платник щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у порядку, визначеному ПКУ.

Отже, підприємства - платники податку на прибуток, які сплачують щомісячні авансові внески з податку на прибуток, податкові наслідки з поворотної фінансової допомоги визначають за підсумками року.

Платники, які подають звітність з прибутку раз на рік, але не сплачують щомісячні авансові внески з податку на прибуток, і, відповідно, ті, які повинні звітувати щоквартально (випадки, наведені в абз. 9 і 10 п. 57.1 Податкового кодексу України), для визначення податкових наслідків з поворотної фінансової допомоги визначають за квартальний період.

Позивачем до матеріалів справи надано копії платіжних доручень, які свідчать про повне погашення сум поворотної фінансової допомоги, які отримані від ТОВ "Уністрой" та ТОВ "Праус" на кінець звітного періоду (календарного року).

Враховуючи, що умовні відсотки нараховуються саме на борг, що залишився непогашеним на кінець звітного періоду та часткове погашення сум фінансової допомоги протягом кварталів 2014 року, тому висновки контролюючого органу про заниження позивачем доходів на суму 242 592 грн. є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу сум грошового зобов'язання з податку на прибуток по сумам умовно нарахованих відсотків на поворотні фінансові допомоги.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 21.10.2015 р. на суму грошового зобов'язання 2010046 грн, № від 21.10.2015 р. на суму грошового зобов'язання 2015691 грн., тобто звернені до суду вимоги мають майновий та немайновий характер.

За приписами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового характеру юридичною особою судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

При поданні апеляційної скарги апелянту необхідно було сплатити 66424,66 грн (2010046+2015691грн)*1,5%*110%).

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в розмірі 66424,66 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2016р. по справі № 820/10139/15 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог Ойл" залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрійська, 35, ) судовий збір у розмірі 66424 грн. 66 коп. (шістдесят шість тисяч чотириста двадцять чотири гривні 66 копійки) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2016 р.