Справа № 813/4448/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Справа № 876/11626/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» треті особи ОСОБА_2, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» про визнання протиправною бездіяльності,зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», третіх осіб ОСОБА_2, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» в якому просила визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невключения ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобовязати уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 6000,00 доларів США.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобнк» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника за договором № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку в сумі 6000,00 доларів США та зобовязано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобнк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника за договором № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку в сумі 6000,00 доларів США.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права

В апеляційній скарзі зазначає, що за приписами ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій з рахунком. У відповідності до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, а банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» до категорії неплатоспроможних» керуючись пунктом 2 частини пятої статті 12 та статтею 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015 року «Про запроваджена тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішила:

1. Розпочати з 13 лютого 2015 року процедуру виведення ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

2. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року включно.

3. Призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_3.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.04.2015 р. № 93 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» по 11.06.2015 р. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.06.2015 р. № 115 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» з 12.06.2015 р.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до п. 3, 4, 5-4, 6, 6-2, 10, 12, 17 ст. 2 вказаного Закону у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються втакому значенні: вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; недостатність майна банку - перевищення розміру зобов'язань банку відповідно до реєстру акцептованих вимог кредиторів над оціночною вартістю ліквідаційної маси банку, за винятком майна банку, що є предметом застави та використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя; план врегулювання - рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку; проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» і нормативно-правовими актами Національного банку України;

тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;

уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами під час здійснення тимчасової адміністрації в банку. Відповідно до ч. 8 Перехідних Положень зазначеного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Тому апелянт вважавє, що для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6, 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладам не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч.2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Стаття 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулює порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

У відповідності до ст. 28 вказаного Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Правлінням Національного банку України було прийнято постанову «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Еергобанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» від 22.01.2015 року № 487БТ. Пунктом 1 вказаної Постанови визначено віднести ПАТ «Енергобанк» до категорії проблемних строком до 180 днів. Абзацом 22 пункту 2 Постанови передбачено не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цієї Постанови, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Тобто постанова Правління НБУ від 22.01.2015 року № 48/БТ є обовязковою для виконання ПАТ «Енергобанк». На підставі вищевикладеного, ПАТ «Енергобанк», починаючи з 22.01.2015 р. не може здійснювати операції, які б в подальшому призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Тобто, Банк не має права залучати нові депозити від інших фізичних осіб (залучати нових клієнтів), відкривати нові поточні рахунки фізичним особам із зарахуванням на такі рахунки грошових коштів, надавати згоду на уступку та ін., оскільки такі операції призводять до збільшення навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Енергобанк» укладено договір № ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 р. На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_2 перерахувала на депозитний рахунок 15 746,00 доларів США. 03.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги по вищевказаному депозитному договору у частині права вимоги 6000,00 доларів США. При цьому банківський рахунок на якому обліковувались кошти ОСОБА_2 не був переоформлений на ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що здійснити часткове переоформлення банківського вкладу на імя ОСОБА_1, починаючи з 22.01.2015 р. і по даний час, є неможливим в силу імперативних приписів постанови Правління Національного банку України, а тому у ОСОБА_1 відсутні будь-які права на частину вкладу, що розміщений ОСОБА_2

Крім того, сам факт укладення договору відступлення прав від 03.02.2015 р. не передбачає автоматичного набуття новим кредитором прав за договорами банківського вкладу, оскільки для заміни кредитора у зобовязанні повинні бути дотримані певні правила, зокрема ідентифікації особи, підтвердження підпису.

Пунктом 2.1 Постанови Національного банку України від 03.12.2003 р., № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» передбачено, що грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття, яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Відповідно до п. 2.1-2.9 Постанови Національного банку, від 12.11.2003 р., № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком. Ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт уже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Банк з метою ідентифікації резидентів має встановити: для фізичної особи - прізвище, ім'я та по батькові, дату народження, серію і номер паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу), дату видачі та орган, що його видав; відомості про місце проживання або місце перебування фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта, у якому контролюючими органами зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Представники клієнта мають подати уповноваженому працівникові банку документи, що підтверджують їх повноваження. Банк ідентифікує фізичну особу - резидента без пред'явлення документа, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, якщо в паспорті цієї особи контролюючими органами зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта або до паспорта внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків. Уповноважений працівник банку в присутності особи, що відкриває рахунок (власника рахунку/представника власника рахунку/особи, яка відкриває рахунок на користь третьої особи), робить копії відповідних сторінок паспорта та/або інших документів з інформацією, яку банк має визначити відповідно до законодавства України з метою ідентифікації особи. Ці копії засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються у справі з юридичного оформлення рахунку. Якщо в процесі обслуговування рахунку власник рахунку надає право розпорядження рахунком новому представникові, то банк зобов'язаний ідентифікувати нового представника в порядку, установленому цією главою. Під час укладання договору банківського вкладу або договору банківського рахунку на користь третьої особи банк ідентифікує особу (у тому числі представника такої особи) яка відкриває рахунок, а особу, на користь якої укладено договір і відкрито рахунок, - під час пред'явлення цією особою до банку першої вимоги або вираження нею іншим способом

наміру використати цей рахунок. Банк має право витребувати від клієнта інші документи та відомості, крім визначених цією Інструкцією, з метою ідентифікації його особи, змісту діяльності та фінансового стану. Банк зобов'язаний відмовитися від відкриття рахунку, якщо здійснення ідентифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України є неможливим.

Законодавством у банківській сфері взагалі не передбачено ситуації щодо автоматичного набуття новим кредитором прав по договору банківського вкладу у звязку із здійсненням уступки, а тим більше лише на частину вкладу. На один і той же вклад чи на його частину, який внесено згідно одного договору банківського вкладу, не може бути два і більше вкладника (хоча б і на різні частини вкладу) в силу того, що договір банківського вкладу - угода, яка не допускає множинності осіб (вкладників) по одному договору банківського вкладу, тобто вклад є неподільним.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, лише ОСОБА_2 являється вкладником в силу вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичнії осіб» та має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. ОСОБА_1 не є вкладником у розумінні Закону, оскільки вона безпосередньо не укладала договір банківського вкладу, а такий договір було укладено лише з ОСОБА_2, а також ОСОБА_1 не передавала, а Банк не приймав від неї грошові кошти (ч. 1 ст. 1058 ЦКУ).

З урахувнаням викладеного просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовнх вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2014 року ОСОБА_2 та ПАТ «Енергобанк» в особі відділення №1 в м. Жидачів було укладено договір про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку ДФ-114375/1302, предметом якого є зберігання грошових коштів вкладника з нарахуванням відсотків по вкладу в сумі 15746,00 доларів США. Згідно меморіального ордеру № 2584290 від 26.08.2014 року, ОСОБА_2 внесла в касу банку зазначену вище суму, еквівалентну 215081,04 грн. 03.02.2015 року за договором № 2 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року ОСОБА_2 уступила ОСОБА_1 всі права кредитора за вищевказаним договором про строковий банківський вклад в розмірі 6000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.6 договору № 2 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року, моментом переходу права вимоги первісного кредитора до боржника за основним договором до нового кредитора є момент підписання цього договору сторонами. 25.02.2015 року ОСОБА_2 повідомила уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» про укладення договору № 2 від 03.02.2015 року купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року та надала всі дані нового вкладника. Аналогічний за змістом лист від ОСОБА_2 надійшов до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк», згідно відмітки банку про одержання. В подальшому, 20.04.2015 року ОСОБА_1 було скеровано на адресу відділення № 1 ПАТ «Енергобанк» в м. Жидачів лист про визнання її новим кредитором за договором ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року та аналогічний лист 23.04.2015 року уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк». Крім того, такі листи були скеровані ще раз ОСОБА_1 в адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» 18.08.2015 року та ОСОБА_2 - в адресу уповноваженої особи Фоцду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» 18.08.2015 року

Крім того, судом встановлено, що 11.06.2015 року у ПАТ «Енергобанк» було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації з призначенням ліквідатора згідно постанови Правління Національного банку України № 370 від 11.06.2015 року.15.09.2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_4 надіслав на адресу ОСОБА_1 лист № 3110/11, в якому повідомляв, що у зв'язку з тим, що 11.06.2015 року в ПАТ «Енергобанк» було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації з призначенням ліквідатора згідно процедури ліквідації на підставі постанови Правління Національного банку України № 370 від 11.06.2015 року та рішення Фонду № 115 від 12.06.2015 року, ПАТ «Енергобанк» припинив всі повноваження органів управління банку та завершив банківську діяльність, а, відтак, не може повернути кошти, зараховані на рахунок. Крім того, було розяснено про закінчення прийняття заяв від кредиторів.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно вказав, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 34 зазначеного вище Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а до системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 27 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду перелку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно умов договору про строковий банківський вклад з виплатою відсотків у кінці строку № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року, ПАТ «Енергобанк» зобовязаний у випадках та порядку, визначеному договором, повернути суму вкладу і нараховані відсотки. А в результаті укладання між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору № 2 від 03.02.2015 року купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року за умовами пунктів 1.1.-1.5. договору, всі права кредитора, передбачені договором від 26.08.2014 року № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотківі в кінці строку в сумі 6000,00 доларів США перейшли до ОСОБА_1

Статтею 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на свій розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір від 26.08.2014 року № ДФ - 114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку не містить обмежень щодо можливості передачі кредитором своїх прав або обмеження обсягу прав, які передає кредитор.

Згідно ж ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки ні Закон України «Про банки та банківську діяльність», ні Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять обмежень прав вкладників на укладання договорів уступки права вимоги у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації банку або початком ліквідаційної процедури банку, то суд першої інстанції вважав, що заміна кредитора у зобов'язанні по договору від 26.08.2014 року № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «Енергобанк» в особі відділення № 2 в м. Жидачеві, була здійснена у відповідності до порядку, визначеному ст.ст. 512-517 ЦК України, а тому відповідно ОСОБА_1 отримала всі права вкладника за договором від 26.08.2014 року № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку в сумі 6000,00 доларів США.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Судом першої інстанції зясовано, що ОСОБА_1 була вкладником банку також згідно договору № ДФ- про строковий банківський вклад від 26.09.2014 року на суму 1550,54 доларів США. Кошти за вказаними вкладами їй було виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 09.06.2015 року. При цьому, суд вважав, що за таких обставин сукупний розмір вкладів за договором № ДФ- про строковий банківський вклад від 26.09.2014 року на суму 1550,54 доларів США, а також за договором № ДФ-114375/1302 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 26.08.2014 року, за яким ОСОБА_1 набула право вимоги від ПАТ «Енергобанк» частини вкладу на суму 6000,00 доларів США, в гривневому еквіваленті не перевищує встановлену статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкш фізичних осіб» суму граничного розміру відшкодування коштів - 200000 гривень.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог.

Проте, колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що до спірних правовідносини слід застосовувати Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», бо такий регулює відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Проте, судом першої інстанції не правильно застосовано положення ст.ст. 2, 26-28, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому згідно ч. 1 ст. 2 цього Закону вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу ( депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад - кошти в готівковій, або в безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що ОСОБА_1 договору банківського вкладу на спірну суму не укладала, тобто кошти на депозитний рахунок в ПАТ «Енергобанк» не розміщувала. На її користь договору банківського вкладу на вказану вище суму теж не укладалося.

Згідно ж ч.1 ст. 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Тобто Фонд гарантування вкладів гарантує відшкодування коштів за вкладом виключно вкладнику (фізичній особі, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту). Іншим особам, за іншими видами договорів відшкодування коштів Фондом не передбачено. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.2.ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Крім того, відповідно до ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав свої зобовязання, які виникли у нього у звязку із наявністю в ПАТ «Енергобанк» вкладу за Договором банківського вкладу в іноземній валюті № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2, виплативши її 200 000,00грн. Тому по Договору банківського вкладу в іноземній валюті № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року саме ОСОБА_2 включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів, як того вимагає п.4 ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, обовязок Фонду (передбачений ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») відшкодувати кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, по договору банківського вкладу № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року виконаний в повному обємі. Уповноваженою особою ФГВФО в повному обємі дотримана і процедура складання і затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Згаданим вище Законом не передбачено додаткових гарантій по договорах банківського вкладу. Тому гарантувати сплату додаткових коштів по договору банківського вкладу № ДФ-114375/1302 від 26.08.2014 року, як того вимагає позивач ФГВФО не вправі, бо сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами становить 200 000,00 грн. і ця сума уже виплачена ОСОБА_2

Більше того, ОСОБА_1 не має права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вказаним вище вкладом. Підписуючи Договір купілі-продажду (відступлення) права вимоги № 2 від 26.08.2014 року (а саме п. 1, 3 цього Договору) ОСОБА_1 набула прав первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ОСОБА_1 набула право вимагати від Боржника (яким є ПАТ «Енергобанк», що не є відповідачем по даній справі) належного виконання зобовязань, передбачених Договором банківського вкладу. Проте ОСОБА_1 не набула права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів ФГВФО.

Аналіз вказаних норм права та зібраних доказів дає підстави для висновку, що згаданим вище Законом гарантоване право на відшкодування коштів лише особам, які є вкладниками банку по конкретному договору, тобто фізичним особам, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або які є власниками іменних депозитних сертифікатів.

Позивач не укладала з ПАТ «Енергобанк» на спірну суму договору банківського вкладу (депозиту) чи договору банківського рахунку та не є власником іменних депозитних сертифікатів, а відповідно у даній спірній ситуації не є вкладником в розумінні цього Закону, а тому не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Енергобанк».

При цьому колегія суддів зазначає, що постановою Правління Національного банку України № 42/БТ від 22.01.2015 року заборонено ПАТ «Енергобанк», крім іншого, проведення будь-яких операцій, за результатами, яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності цієї постанови умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не укладали з банком після 22.01.2015 року жодних договорів. Взаємовідносини, які виникли після 22.01.2015 року виникли лише між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і в правовідносинах відступлення права вимоги банк учасником не був.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, однак в результаті невірного тлумачення норм статей 2, 26, 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прийшов до помилкового висновку про те, що позивач є вкладником на спірну суму в розумінні пункту 4 частини 1 статті 2 цього Закону та має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі № 813/4448/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлений 18.05.2016 року