Справа № 378/1/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 378/1/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Галич Ю.М. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Петрика І.Й.

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити призначення пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Ставищенського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31 липня 1978 року позивач отримав посвідчення тракториста-машиніста третього класу, що підтверджується копією довідки Інспекції держтехнагляду (а.с.14), 08 липня 1982 року отримав посвідчення тракториста-машиніста третього класу (а.с.12).

14.07.2015 позивачу виповнилося 55 років у зв'язку з чим 27.10.2015 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, листом Управління Пенсійного Фонду України в Ставищенському районі Київської області від 08 грудня 2015 року позивачу було відмовлено в призначенні такої пенсії, з посиланням на те, що на пільгове пенсійне забезпечення мають право лише трактористи-машиністи, які пропрацювали повний польовий період у рослинництві або повний календарний рік у тваринництві, а у довідці, що видана ТОВ «Прогрес», яка підтверджує періоди роботи трактористом-машиністом з 1979 року по 2006 рік, яку подав позивач із заявою від 27.10.2015 року про призначення пенсії, зазначено, що дана довідка видана на підставі записів трудової книжки та архівної довідки Ставищенського районного трудового архіву №01-43/287 від 05.10.2015 року та № 01-43/241 від 18.08.2015 року, під час зустрічної перевірки документів про стаж роботи, виданих для призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2 в ТОВ «Прогрес», було встановлено, що первинні документи, які підтвердили б, що позивач дійсно працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції на даному підприємстві відсутні (а.с.35-36).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до пункту «в» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788), право на пенсію за віком на пільгових умовах мають право чоловіки, які працюють трактористами - машиністами, безпосередньо зайнятими в виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і інших підприємствах сільського господарства, при досягненні 55 років та при стажі вказаної роботи не менше 20 років.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться відомості, зокрема, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах за п. «в» статті 13 Закону № 1788 роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботі трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року в адміністративній справі № 502/2171/14-а.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що посада тракториста відноситься до посад, що визначені п. «в» ч. 1 статті 13 Закону № 1788.

Як вбачається з копії трудової книжки колгоспника (а.с.6-8), копії трудової книжки про іншу трудову діяльність(а.с.9-10), копії архівної довідки комунальної установи «Ставищенський районний трудовий архів №01-43/241 від 18.08.2015 року (а.с.14), архівних довідок архівного відділу Ставищенської РДА № 05-07/207 від 27.08.2015 року (а.с.16) та копій довідок ТОВ «Прогрес» №7 та №6 від 21.10.2015 року, (а.с.15,17), з 1979 року по 2006 рік позивач працював трактористом у колгоспі «Україна», на протязі всього польового періоду в рослинництві, а в зимовий період у тваринництві. Колгосп «Україна» був реорганізований у СТОВ «Україна» та правонаступником якого є ТОВ «Прогрес».

Таким чином, виходячи зі змісту трудової книжки позивача, останній займав посаду тракториста протягом 21 року 05 місяців 04 днів та має загальний трудовий стаж більше 27 років.

Отже, позивач має право на призначення пенсії за віком після досягнення 55 років у разі виконання трьох умов: робота на посаді тракториста-машиніста у виробництві сільськогосподарської продукції; загальний стаж не менше 25 років; стаж не менше 20 років на посаді тракториста-машиніста.

Факт роботи позивача на сільськогосподарському підприємстві за професійною освітою «тракторист-машиніст», незважаючи на зазначення у трудовій книжці назви професії «тракторист», є підставою для зарахування вищевказаного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, неточність зазначення працівниками відділу кадрів назви професії особи не може бути підставою для позбавлення її права на призначення пенсії на пільгових умовах, якщо факт відповідності умовам, визначеним п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону встановлено судом та підтверджено належними доказами.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на це, колегія суддів вважає доводи відповідача необґрунтованими та недостатніми для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Крім того, зайнятість позивача протягом повного польового періоду у виробництві сільськогосподарської продукції підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно п.1 ч.1 ст.198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною 1 ст. 4 статті Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ( в редакції, яка набрала чинності станом на момент звернення з апеляційною скаргою), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній з 01.09.2015 року), ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зважаючи на те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області при зверненні до суду з апеляційною скаргою не було сплачено судовий збір, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з вказаного суб'єкта владних повноважень до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 606 грн. 32 коп. ((1378х0,4)=551,20*110%/100%=606,32) за ставкою звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру та з урахуванням змін до Закону України "Про судовий збір", що набрали чинності з 01 вересня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ставищенському районі Київської області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. (шістсот шість гривень тридцять дві копійки) (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Т.Р. Вівдиченко І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Петрик І.Й.