Справа № 826/21431/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12 березня 2016 року 14 год. 00 хв. № 826/21431/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 17 серпня 2015 року №, № та № (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах.

Представник відповідача у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

У відповідному судовому засіданні представником позивача заявлено письмове клопотання про забезпечення позову, проте, у подальшому заявлено усне клопотання про залишення вказаного клопотання про забезпечення позову без розгляду, яке протокольною ухвалою задоволене.

Крім того, через канцелярію до суду від представника позивача надійшло письмове клопотання про виклик свідка - ОСОБА_1, аналітика комп'ютерних систем позивача, проте у зв'язку з тим, що за переконанням суду всебічний, повний і об'єктивний розгляд та вирішення справи із прийняттям у ній законного і обґрунтованого рішення можливий на підставі письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, протокольною ухвалою у задоволенні вказаного клопотання представника позивача відмовлено.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 08 червня по 20 липня 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 03 серпня 2015 року №458/1-26-50-22-06-14281534 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п. 44.1, п. 44.2 ст.44, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 778342,00 грн., в т.ч. за 2012 рік - 365786,00 грн., за 2013 рік - 412556,00 грн., а також завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 3844352,00 грн.;

- п. 189.3 ст. 189, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 662835,00 грн.

На підставі акту перевірки 17 серпня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 335468,00 грн. за основним платежем та у розмірі 83867,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 337351,00 грн. за основним платежем та у розмірі 84338,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 1488535,00 грн.

Суд погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, у ході розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про заниження позивачем суми ПДВ, заниження податку на прибуток та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток ґрунтується на виявленому у ході перевірки факті відсутності реального здійснення господарських операцій за участю позивача та його контрагентів - Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина), ТОВ "Турботем", ТОВ "Техно-Торг", ТОВ "Систем-А" та ПП "Астерія Трейд".

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, у межах даного спору слід, зокрема, встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина), ТОВ "Турботем", ТОВ "Техно-Торг", ТОВ "Систем-А", ПП "Астерія Трейд", обставини виконання умов договорів, ділову мету в їх укладанні, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Так, у ході судового розгляду справи судом з'ясовано, що 07 серпня 2008 року, з метою забезпечення здійснення власної господарської діяльності позивачем, як ліцензіатом, укладено з Tectura AG (Німеччина), як ліцензіаром, ліцензійну угоду про передачу прав на використання програмного продукту №1-NAV, за яким ліцензіар передає, а ліцензіат отримує невиключне право на використання програмного продукту, який включений до Microsoft Dynamics NAV.

Поряд з цим, між позивачем, як замовником, та Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина), як виконавцем, укладено угоди супроводу програмного продукту №03-2012 від 31 березня 2012 року та №04-2013 від 31 березня 2013 року, за якими виконавець за плату надає замовнику послуги: доступ та супроводження ERP-системи (Microsoft Dynamics NAV - Microsoft Navision модифіковані версії).

Представники позивача стверджували, а відповідачем не заперечувалось, що програми Navision потребують постійного технічного обслуговування, так, інформація, яка вноситься до програми складає об'ємні бази даних. Такі бази даних слід розміщувати окремих серверах, доступ до них слід контролювати (для уникнення несанкціонованого доступу та витоку конфіденційної інформації), підтримувати їх комплектність та безпеку. Самі сервери підлягають фізичному обслуговуванню, діагностиці та контролю. Зокрема, у випадку виникнення будь-яких неполадок в роботі Програми працівники позивача звертались до Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина) за допомогою засобів електронної пошти, спеціально створеного інтернет-порталу Konica Minolta IT Service Desk, a також, в крайніх випадках - засобами телефонного зв'язку.

На підтвердження виконання умов зазначених вище угод супроводу програмного продукту представником позивача надано суду відповідні копії актів приймання-передачі виконаних робіт, звітів до актів приймання-передачі виконаних робіт, банківських виписок, афідевіту, скріншотів, витягів із системи IT Service Desk "інцидентів" в яких міститься інформація про заявки та результати обробки таких заявок, витягів з електронних листів з інформацією про виникнення неполадок та відповіді на них.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності позивача є оптова торгівля іншими офісними машинами та устаткуванням.

При цьому, між позивачем та його клієнтами укладались відповідні договори на сервісне обслуговування товарів придбаних у позивача.

Як стверджували представники позивача, що не спростовано відповідачем, для виконання обов'язку щодо сервісного обслуговування, враховуючи значний обсяг сервісних заявок, позивач залучав до надання таких послуг третіх осіб, які мають технічні можливості для такого сервісного обслуговування, зокрема, ТОВ "Турботем" та ТОВ "Систем-А".

Так, між позивачем, як підриємством, та ТОВ "Турботем", ТОВ "Систем-А", як партнерами, укладено договори про порядок і умови передачі повноважень з сервісного обслуговування, за умовами яких підприємство уповноважило партнера здійснювати сервісне обслуговування техніки (копіювальне та принтерне обладнання торгових марок Konica Minolta, Minolta, Konica, Minolta/QMS, Develop) споживача від імені підприємства, а партнер приймає на себе зобов'язання здійснювати у встановлений термін та якісно сервісне обслуговування техніки за винагороду.

На підтвердження виконання умов зазначених вище договорів про порядок і умови передачі повноважень з сервісного обслуговування представником позивача надано суду копії відповідних рахунків на оплату, актів виконаних робіт, звітів до актів виконаних робіт, податкових накладних, банківських виписок, актів зарахування зустрічних вимог.

Крім того, з метою забезпечення здійснення власної господарської діяльності, позивачем придбавався у ТОВ "Техно-Торг" товар (ноутбуки, накопичувачі, монітори, процесори та ін.), а у ПП "Астерія Трейд" товар для клінінгових послуг.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ "Техно-Торг" та ПП "Астерія Трейд" представником позивача надано суду копії відповідних рахунків на оплату, видаткових накладних, податкових накладних, платіжних доручень, банківських виписок, розпоряджень про введення в експлуатацію товарів, актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів,

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що усі надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими особами. Відповідачем не зазначено жодних зауважень щодо правильності оформлення первинних документів та достовірності інформації, відображеної у них.

Відповідачем у ході розгляду справи не надано суду належних та достатніх доказів в обґрунтування відсутності реального здійснення господарських операцій за участю позивача та його контрагентів - Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина), ТОВ "Турботем", ТОВ "Техно-Торг", ТОВ "Систем-А" та ПП "Астерія Трейд".

При цьому, суд критично відноситься до посилань відповідача в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішень на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, оскільки такі акти не є належними та достатніми доказами фіктивності правочинів між позивачем та ТОВ "Турботем", ТОВ "Техно-Торг", ТОВ "Систем-А", ПП "Астерія Трейд".

Крім того, у ході судового розгляду справи судом з'ясовано, що послуги (товар) за вказаними вище правочинами придбавались позивачем з метою використання у власній господарській діяльності.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування заниження позивачем доходів у перевіряємому періоді.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, платник податків може формувати валові витрати у разі реального придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності що, у першу чергу, має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статусу первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, законодавцем визначено підставу виникнення у платника податку права на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених нормами чинного законодавства, та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником ПДВ.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як також зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, якими, за переконанням суду, підтверджується реальність здійснення господарських операцій між позивачем та Коніка Мінолта Бізнес Солюшенз Юроп Гмбх (Німеччина), ТОВ "Турботем", ТОВ "Техно-Торг", ТОВ "Систем-А", ПП "Астерія Трейд", у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо протиправного заниження позивачем суми ПДВ, заниження податку на прибуток та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за перевіряємий період.

Отже, виходячи із меж заявлених позовних вимог, зважаючи на вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд вважає, що оскаржувані рішення відповідачем прийняті протиправно, а тому, як наслідок, вони підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 17 серпня 2015 року №, № та №.

3. Присудити на користь дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна" () здійснений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин