Справа № 804/16540/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. Справа № 804/16540/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріДраготі С.А.
за участю:
позивача 1 представників позивачів ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_7 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_7 звернулись до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просять:

- визнати дії Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не законними.

- зобов'язати Красногвардійський ВДВС Дніпропетровського МУЮ відновити порушені права ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом вселення їх до об'єкту нерухомого майна, який складається з нежитлової будівлі літ. А-2, прибудови літ. АІІ-1 загальною площею 1087,8 кв.м., ганку літа з навісом, літ. Б - навіс, літ. В сараю (тимчасового), № № 1-5 споруди, № № 6, 7 бордюри, І мостіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та представниками охоронної фірми «Віраж» на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2015 року по справі №904/8866/15 щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнеско" з об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались виконавчі дії, а саме: заволодіння майном позивачів загальною площею 1087,8 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Факт власності позивачів на нерухоме майно за вищезазначено адресою підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 12.05.2006 року та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Право власності на товари які станом на 18.12.2015 року знаходились в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується договором оренди нежитлового приміщення від 12.05.2006 року. Таким чином, дії посадових осіб Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та представників охоронної фірми «Віраж» щодо заволодіння майном, яке налижить позивачам на праві власності є незаконними, а тому позивачі звернулись до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач 1 та представники позивачів позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Правом на подання письмових заперечень та пояснень не скористався.

Заслухавши пояснення позивача 1, представників позивачів, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 22.10.2015 року Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/8866/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Капітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнеско» прийнято рішення про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнеско» з об'єкту нерухомого майна, який складається з нежитлової будівлі літ. А-2, прибудови літ. АІІ-1 загальною площею 1087,8 кв.м., ганку літа з навісом, літ. Б - навіс, літ. В сараю (тимчасового), № № 1-5 споруди, № № 6, 7 бордюри, І мостіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з переданням його Товариству з обмеженою відповідальністю «Софіт-Капітал».

18 грудня 2015 року за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де здійснювала підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7, внаслідок проведення виконавчих дій посадовими особами Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та представниками охоронної фірми «Віраж» примусово виселено ТОВ «Юнеско».

Крім того, із зазначеної будівлі примусово виселені позивачі, хоча у зазначеному рішенні Господарського суду про їх примусове виселення не зазначено.

Відповідно до акту опису майна від 13.01.2016 року №49968087 державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ накладено арешт на все майно нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Факт власності позивачів 1, 2 на нерухоме майно за вищезазначено адресою підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 12.05.2006 року, укладеного між ОСОБА_9 (продавець) та подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (покупці) та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власниками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_3.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є власниками вищевказаного нерухомого майна.

Згідно Технічного паспорта на будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1, виготовленого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за станом на 14.04.2006 року, власниками нежитлового приміщення є ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від від 24.03.1998 № 202/98-ВР передбачено, що державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV - примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження»: державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Частиною 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» - виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Згідно ч. 6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Крім того, судом встановлено, що 01.08.2015 року ПП ОСОБА_3 було укладено договір оренди з ФОП ОСОБА_7, згідно умов якого орендодавець (ПП ОСОБА_3.) передає, а орендатор (ФОП ОСОБА_7.) приймає в тимчасове користування за плату, на умовах, викладених в даному договорі та невід'ємних додатків до нього, дім, господарські будови та споруди, які належать орендодавцю на праві власності, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору до складу орендованого приміщення входили - дім, господарські будови та споруди: будівлі літ. А-2 нежитловий стан (всього по 1 етажу - 555,4 м. кв., всього по 2 етажу 532,4 м. кв., літ. Б - навіс, літ. В сараю (тимчасового), № № 1-5 споруди, № № 6, 7 бордюри, І - мощіння. Загальна площа 1566 м. кв.

На підтвердження здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_7 (торгівля приборами освітлення) до суду надано первинні документи, а саме: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV передбачено, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Одже, суд дійшов висновку, що дії Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є незаконними, оскільки відсутнє рішення суду про їх виселення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Красногвардійський ВДВС Дніпропетровського МУЮ відновити порушені права ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом вселення їх до об'єкту нерухомого майна, який складається з нежитлової будівлі літ. А-2, прибудови літ. АІІ-1 загальною площею 1087,8 кв.м., ганку літа з навісом, літ. Б - навіс, літ. В сараю (тимчасового), № № 1-5 споруди, № № 6, 7 бордюри, І мостіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача, суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» - у державного виконавця або органу державної виконавчої служби відсутні повноваження щодо вселення фізичних осіб до належного їм нерухомого майна, які не є сторонами виконавчого провадження, а також за відсутності відповідного рішення суду.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині зобов'язання Красногвардійський ВДВС Дніпропетровського МУЮ відновити порушені права зазначених осіб шляхом вселення їх до об'єкту нерухомого майна, який складається з нежитлової будівлі літ. А-2, прибудови літ. АІІ-1 загальною площею 1087,8 кв.м., ганку літа з навісом, літ. Б - навіс, літ. В сараю (тимчасового), № № 1-5 споруди, № № 6, 7 бордюри, І мостіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 -

в якості належного способу захисту порушеного права власності позивачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_7 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо виселення 19 грудня 2015 року ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_7 з нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок №59 - протиправними.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаціний код НОМЕР_1); ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_2); ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) судові витрати у розмірі 243, 60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2016 року

Суддя Р.А. Барановський