Справа № 806/3052/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2016 р. Справа № 806/3052/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, Реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про скасування державної реєстрації нерухомого майна, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, Комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про скасування державної реєстрації нерухомого майна, зобов'язання закрити інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення позову. Зазначає, що скасування в судовому порядку рішення Комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 24.11.2005 року про реєстрацію права власності на будинок є підставою для скасування державної реєстрації права власності на нього.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 28 липня 2005 року рішенням виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області оформлено право приватної власності та видано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1.

24 листопада 2005 року КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на вказаний житловий будинок.

1 березня 2006 року позивач уклав договір дарування житлового будинку, згідно умов якого подарував доньці - ОСОБА_6 згаданий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

9 червня 2008 року ДКП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" прийняло рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок за ОСОБА_6.

Зі справи вбачається оспорювання ОСОБА_4 договору дарування в судовому порядку протягом 2010-212 років та відповідна відмова судовими рішеннями у задоволенні його позовних вимог (а.с.112-115).

5 березня 2015 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, у справі №806/4082/14 за позовом ОСОБА_4 до КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасовано рішення державного реєстратора КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 24 листопада 2005 року про реєстрацію права власності житлового будинку АДРЕСА_1. Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_4 до Баранівського РУЮ про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Наразі ухвалою ВАС України від 24 травня 2016 року у вказаній справі постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року скасовані, а позовна заява залишена без розгляду.

20 травня 2015 року Баранівське РУЮ повідомило позивача про відмову в скасуванні державної реєстрації права власності та необхідність у судовому порядку вирішити питання щодо договору дарування, на підставі якого відбувся перехід права власності до ОСОБА_6 (а.с.10).

23 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" із заявою про закриття інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1.

1 липня 2015 року КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" повідомило заявника про те, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 1 січня 2013 року на бюро технічної інвентаризації не покладені функції щодо реєстрації прав власності. Проведення державної реєстрації прав власності чи їх відмова з 1 січня 2013 року не відноситься до сфери діяльності підприємств бюро технічної інвентаризації (а.с.11).

Позивач, вважаючи що відмова у скасуванні державної реєстрації права власності на будинок та у закритті інвентаризаційної справи на будинок є порушенням чинного законодавства та його прав, звернувся до суду за захистом свого права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується із цим, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, державна реєстрація прав на нерухоме майно безпосередньо відноситься до компетенції саме державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що державна реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_6 вчинена на підставі договору дарування майна від 01 березня 2006 року, який досі є чинним, ніким не скасований, а відтак спір у вказаній справі стосується права власності на будинок, тобто цивільного права. Отже, суд дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства. Такий спір є цивільним, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень в якості відповідача, який не виконував відносно позивача владних управлінських функцій, а виступав в якості рівноправного суб'єкта цивільно-правових відносин.

Вказане випливає з постанови Верховного Суду України від 04.11.2015 р. справа № 457/1243/13-а, номер у ЄДРСР 53575034).

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, не обговорюючи питання правильності застосування судом норм чинного законодавства щодо проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень, колегія суддів вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд в контексті статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом» не може таким вважатись у вказаній справі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Комунальне підприємство "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради вул. Соборності, 13/1,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

4- Реєстраційна служба Баранівського районного управління юстиції Житомирської області вул. Кірова 7,м.Баранівка,Баранівський район, Житомирська область,12700

5- треті особи: ОСОБА_4 - АДРЕСА_2

6- ОСОБА_6 - АДРЕСА_3

7- представнику позивача: ОСОБА_3, АДРЕСА_4 ,

- ,