Справа № 537/1064/16-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 р.Справа № 537/1064/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2016р. по справі № 537/1064/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці (далі - відповідач), в якому просив суд визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці №355 від 05 листопада 2015 року про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправним та скасувати його; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №3228 від 29.09.2015 року, починаючи з 01.09.2015 року з урахуванням проведених виплат; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці подати в місячний строк звіт про виконання судового рішення; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок (а.с.1-4).

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.03.2016 року зазначений адміністративний позов задоволено(а.с.46-52).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.55-56).

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції , перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 року №2516-VI ОСОБА_2 було звільнено у відставку з посади судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області (а.с.6-7). Стаж роботи, що дав йому право на відставку, склав 25 років 08 місяців 25 днів.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.02.2011 року , залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району М.Кременчука призначити ОСОБА_2 з 06.10.2010 року щомісячне довічне грошове утримання з врахуванням стажу його роботи, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання - 25 р.08 міс.25 днів в розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання(а.с.11-12).

Крім того, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року, по справі № 537/280/14-а визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці №797 від 17.12.2013 року про відмову ОСОБА_2 в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання протиправним та скасовано його; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 2339 від 06.12.2013 року, починаючи з 01.12.2013 року з урахуванням проведених виплат(а.с.23-30). Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 лютого 2014 року виконало.

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, направленої поштою Територіальним управлінням ДСА України в Полтавській області за вих. №3228 від 29.09.2015 року, вбачається, що з 01.09.2015 року змінився розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 22048 двадцять дві тисячі сорок вісім) гривень 00 копійок, в тому числі: оклад 13780(тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, щомісячна доплата за вислугу років 60% -8268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 00 копійок (а.с.15-16).

На підставі вищевказаної довідки, позивач 30.10.2015 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.18).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці №355 від 05.11.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. №213 (а.с.22)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, позивача по справі, які були встановлені на день його виходу у відставку, станом на 09.09.2010 року, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, на час виходу позивача у відставку проводилось згідно вимог статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, частини третю та п'яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено в новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VІ (в редакції Закону № 3668-VI) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими "визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя".

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4)

Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність суддів забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 48).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, в тому числі, «Про судоустрій і статус суддів». Отже, посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Відтак, відмова відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці №355 від 05.11.2015 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді є протиправною, а доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують .

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне провести заміну первинного відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області на підставі витягу з ЄДРЮОФОП в підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов»язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Допустити заміну відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2016р. по справі № 537/1064/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.