Справа № 802/528/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2016 р. Справа № 802/528/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Мультян Марини Бондівни

Слободонюка Михайла Васильовича

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідачів: Скрипника В.П., Килівника П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5

до: Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області

про: нарахування та стягнення одноразової грошової допомоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 із позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про нарахування та стягнення одноразової грошової допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що наказом управління Міністерства Надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області №256 від 08.11.2011 підполковника внутрішньої служби Ковальчука Ю.В. звільнено зі служби в запас Збройних Сил згідно ст. 64 пункту "г" (скорочення штатів). Однак, відповідачами при звільненні не виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2010 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей". Крім того, позивач посилається, що відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено з дня звільнення із займаної посади грошове забезпечення за два місяці, що передбачене п. 3.4.8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 звернувся до суду з наступними позовними вимогами:

- стягнути з Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_5 невиплачену одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 33 534,00 грн.;

- стягнути з Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_5 невиплачене грошове забезпечення за два місяці в сумі 5589,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області №40 від 05 червня 2006 року ОСОБА_5 проходив службу на посаді начальника Шаргородського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань захисту надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Вінницькій області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Вінницькій області №66 від 05 лютого 2007 року ОСОБА_5 начальника Шаргородського РВ ГУ МНС України у Вінницькій області підполковника внутрішньої служби, відповідно до ст. 17 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з 05 лютого 2007 року відсторонено від виконання службових обов'язків на період службового розслідування.

08 лютого 2007 року постановою старшого слідчого прокуратури Вінницької області юриста 1 класу Шиманського В.В., відповідно до вимог ст.147 КПК України, ОСОБА_5 відсторонено з посади начальника Шаргородського РВ ГУМНС України у Вінницькій області. З цього часу відповідачем припинено виплату грошового утримання в повному обсязі.

Відповідно до наказу №243 від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_5 звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження начальника Управління МНС України у Вінницькій області з 25 жовтня 2011 року.

Наказом №256 від 08 листопада 2011 року підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено зі служби у запас Збройних Сил, по статті 64 пункт "г" (через скорочення штатів). Вислуга на день звільнення становить календарна 24 роки 10 місяців 19 днів, в пільговому обчисленні - вислуги немає.

На думку позивача, відповідачами протиправно не виплачено йому при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошове забезпечення за два місяці після звільнення.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовані нормами Закону України від 09.04.1992 р. за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону передбачено, що пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.

Разом з тим слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.07р., особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Згідно з записами військового квитка та послужного списку (а.с. 41-48), ОСОБА_5 проходив службу у Збройних Силах України з 01.08.1986 по 24.11.1995. Зі служби звільнений наказом МО України від 24.11.1995 №593 по пункту "з" ст. 65 (за власним бажанням) "Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу", затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 №174/93. Повторно прийнятий на службу 23.04.1996 згідно наказу Управління МВС України у Вінницькій області від 23.04.1996 №58 о/с.

Статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на час звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України для забезпечення реалізації норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" прийнята постанова 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

В свою чергу, частиною 10 Постанови від 17.07.1992 №393 на той час було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що при попередньому звільненні зі служби за власним бажанням ОСОБА_5 набув права на допомогу, передбачену п. 10 Постанови №393, за період служби з 01.08.1986 по 24.11.1995.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що обставина отримання позивачем чи не отримання вказаної допомоги при звільненні у 1995 році, не є підставою для задоволення позовних вимог за період служби з 01.08.1986 по 24.11.1995, оскільки, у разі її не отримання, ОСОБА_5 мав право на звернення до суду про стягнення належних йому коштів.

Про звільнення позивача зі служби у 1995 році підтверджують його автобіографія із зазначенням дати його звільнення та військовий квиток. А також в матеріалах справи міститься заява позивача, написана власноруч, про прийняття останнього на службу в органи внутрішніх справ від 03.04.1996.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 10 Постанови №393 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України та ту обставину, що позивач повторно звільнений зі служби, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 належить до виплатити одноразова грошова допомога за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, тобто з 23.04.1996. Згідно послужного списку позивача, що досліджений судом, вислуга для отримання грошової допомоги ОСОБА_5 при звільненні становить 15 повних календарних років.

Визначаючись щодо розміру одноразової грошової допомоги, що належить до стягнення на користь позивача суд зазначає таке.

В матеріалах справи наявна довідка від 13.12.2014 №06-3084/08, видана Головним управлінням ДСНС України у Вінницькій області про розмір грошового забезпечення з якого проводилося нарахування грошового забезпечення по постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2014 у справі №2а/0270/5404/11. Відповідно до зазначеної довідки місячне грошове забезпечення ОСОБА_5 складало 1863 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, яка має бути виплачена позивачу складає: 1863 грн. (розмір місячного грошового забезпечення) * 50 % * 15 (повні роки вислуги) = 13 972, 50 грн.

Суд зауважує, що зазначений позивачем у позовній заяві розмір місячного грошового забезпечення у сумі 2794,50 грн. є помилковим. Так, до розміру грошового забезпечення позивачем включено 50-відсоткову надбавку в сумі 931,50 грн. Однак, як встановлено судом, ні до відсторонення від виконання службових обов'язків (до 5.02.2007 р.) ні після такого, жодних наказів щодо встановлення позивачу надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та/або виконання особливо важливих завдань не приймалось та, відповідно її розмір не встановлювався.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 14 Постанови №393 військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 працював та звільнений зі служби з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, відтак виплата належної позивачу одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися за рахунок коштів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_5 невиплачену одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення в сумі 13 972 грн. 50 коп.

Визначаючись щодо вимоги позивача про стягнення з Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_5 невиплачене грошове забезпечення за два місяці в сумі 5589,00 грн., суд виходив з такого.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивач зазначив, що відповідачі не нарахували та не виплатили йому грошове забезпечення, передбачене пп. 3.4.8 п. 3.4 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896.

Відповідно до наказу МВС України від 20.04.2015 №453, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.05.2015 за №500/26945, внесено зміни до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896. Зокрема, пункт 3.4 розділу ІІІ Інструкції доповнено новим підпунктом такого змісту:

"3.4.8 Особам рядового i начальницького складу, звiльненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звiльнення iз займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох мiсяцiв виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звiльнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спецiальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу рокiв, щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення та премiї, розмiр якої визначається за рiшенням керiвника та оголошується наказом.

Пiсля закiнчення двох мiсяцiв грошове забезпечення виплачується тiльки за рiшенням Мiнiстра внутрiшнiх справ України.

Пiсля закiнчення перших двох мiсяцiв (та в разi неприйняття вiдповiдних рiшень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового i начальницького складу виплачуються тiльки оклади за спецiальними званнями.

Пiд час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбаченi цiєю Інструкцiєю, не зараховуються перiоди перебування особи на стацiонарному лiкуваннi в закладах охорони здоров'я.

За бажанням особи їй надається чергова вiдпустка або виплачується компенсацiя за невикористану вiдпустку в разi звiльнення з органiв внутрiшнiх справ вiдповiдно до законодавства.».

Вказана правова норма прийнята у 2015 році та набула чинності 29.05.2015.

Таким чином, оскільки на момент звільнення ОСОБА_5 (08.11.2011) зазначена вище правова норма, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, в Інструкції була відсутня, відтак в задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їхні заперечення. Тому з урахуванням викладеного адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_5 невиплачену одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення у розмірі 13 972 (тринадцять тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя Мультян Марина Бондівна

Суддя Слободонюк Михайло Васильович