Справа № 804/20612/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
У судове засідання 13.01.2015 року представник позивача з'явився, подав до суду клопотання про розгляд адміністративної справи за відсутності представника ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання 13 січня 2015 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідач перебуває на податковому обліку в ДПІ у Красногвардійському районі з 28.12.2001 р.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2014 р. у адміністративній справі №804/2763/14 позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено в повному обсязі та стягнуто з ТОВ ВО «Електропром» 7719,34 грн. податкового боргу з податку на додану вартість за період з травня по грудень 2013 р.
Відповідно до відмітки на постанові, постанова набрала законної сили 04.06.2014 р. та звернута до виконання.
Згідно з відомостями з облікової картки платника ТОВ ВО «Електропром» по платежу 11021000 «податок на прибуток приватних підприємств» - сума задекларованого зобовязання з податку на прибуток не погашена ТОВ ВО «Електропром» по строку 11.03.2014 р., проте зменшена за рахунок переплати в КОР на 43,65грн., залишок задекларованого, але не сплаченого зобовязання з податку на прибуток становить 6572,35грн.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська боржнику виставлена податкова вимога № 53-19 від 29.05.2013 р., яка надіслана платнику засобами поштового звязку (а.с.31).
Податковий борг за податковою вимогою відповідачем сплачено не було.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вживалися заходи щодо розшуку майна, яке належить відповідачу, для погашення податкового боргу, але було встановлено, що будь-якого рухомого або нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано.
На підтвердження відсутності у відповідача майна, на яке може бути звернуто стягнення, позивачем до позову надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2014 р. №26514521, Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську від 10.10.2014 р. №26/277, Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області від 24.09.2014 р. №3861-14/05, АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України.
Сума боргу станом на час розгляду справи відповідачем не погашена.
Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.
Пунктом 94.6 ст. 94 ПК України встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Так, п. 7.1 п., п. 7.3 розділу VII Порядку № 568 передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Суд зазначає, що вказані норми кореспондуються з положенням пп. 94.6.2 п. 94.6. ст. 94 ПК України.
При цьому, положеннями п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, встановлено одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.
Такими підставами є:
1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг;
2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу;
3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Як вже було встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг (а.с.37-41).
Аналізуючи наведені вище положення законодавства, суд доходить висновку, що наявність у відповідача податкового боргу та відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений відповідний податковий борг, є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків, що безпосередньо врегульовано п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, якою визначено питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
При цьому, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне у контролюючого органу на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту.
Наведене пояснюється похідним характером адміністративного арешту майна (у тому числі коштів) як засобу забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань.
Отже, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.
Отже, в усіх випадках суд постановляє рішення про накладення арешту на кошти платника податків у відповідній сумі.
Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013 р. № 642/12/13-13 «Про застосування адміністративного арешту коштів».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Судом враховано, що адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом забезпечення погашення податкового боргу платником податків, проте позивачем доведено вжиття всіх необхідних заходів для погашення відповідачем податкового боргу, доведено неможливість погашення існуючого у ТОВ ВО «Електропром» податкового боргу в інший спосіб.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є законними, допустимими, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 122, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого обєднання «Електропром» про накладення арешту на кошти задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1