Справа № 814/3633/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Київ К/800/26351/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);

Кравцова О.В.,

Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання Вишняк О.М.,

За участю:

представника позивача Кравця А.О.,

представника відповідача Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (далі - позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000021/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000051, прийняті митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

В обґрунтування позову зазначало, що під час декларування митної вартості імпортованого товару визначив його вартість відповідно до ціни договору, а відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості товару, оскільки всі необхідні документи були надані.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000021/2, прийняте митним постом "Костянтинівна" Миколаївської митниці Міндоходів.

Визнана протиправною та скасована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 листопада 2014 року 504070000/2014/000051, прийняту митним постом "Костянтинівна" Миколаївської митниці Міндоходів.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить оскаржувані рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10 січня 2014 року між позивачем та компанією "CNHІ International SA" (Швейцарія) укладено контракт поставки № UA-EAC-EUR-2014 на загальну суму 20000000,00 євро. Продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар в межах цього контракту згідно окремих додатків, що укладаються між сторонами. Конкретні умови та терміни поставки товару визначаються у відповідних додатках до контракту, а ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях.

16 жовтня 2014 року між позивачем та компанією "CNHІ International SA" було укладено специфікацію №12 до контракту № UA-EAC-EUR-2014, відповідно до якої сторони домовились про поставку, окрім іншого, 2 одиниць жаток зернових до комбайну New Holland, модель 20GHCP (ширина захвату 6,1 м), нові, без транспортного візку, на умовах поставки - EXW Плоцьк, Польща за ціною 5000,00 євро за одиницю.

4 листопада 2014 року по надходженню на територію України 1 одиниці жатки New Holland, модель 20GHCP (ширина захвату 6,1 м), позивач подав митну декларацію №504070000/2014/006041, в якій зазначив ціну товару 5000,00 євро.

З урахуванням цієї митної вартості, позивачем самостійно було обраховано митні платежі в сумі 17819,51 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав:

- митну декларацію, декларацію митної вартості від 4 листопада 2014 року;

- контракт поставки №UA-EAC-EUR-2014;

- додаток від 16 жовтня 2014 року № 12 до контракту;

- специфікацію №12 до контракту;

- рахунок-фактуру від 29 жовтня 2014 року №FTCNH140262270;

- договір на перевезення вантажів від 30 травня 2014 року №9;

- довідку ТОВ "Новтранс" про транспортні витрати від 30 жовтня 2014 року №002;

- договір про імпортування та дистрибуцію від 1 травня 2014 року;

- сертифікат дистриб'ютора.

4 листопада 2014 року відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомлялося, що подані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. На підставі статті 53 Митного Кодексу України (далі -МК України) відповідач витребував від позивача додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (пакування, страхування, транспортних витрат), а також бухгалтерські документи, передбачені розділом 4 договору від 30 травня 2014 року №9 на перевезення вантажу; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товарів або сировини; 3) копію декларації країни відправлення та митні документи, передбачені п. 8.4 контракту; 4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом від 7 листопада 2014 року, на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи: банківську контр-гарантію, відповідь банку, витяг з прайс-листа, копію митної декларації країни відправлення, відповідь контрагента, бухгалтерські документи. Позивач надав також обґрунтовані пояснення на лист відповідача.

Листом від 10 листопада 2014 року позивач повідомив про неможливість надання виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця щодо відчуження ідентичних товарів, довідкової інформації щодо вартості ідентичних товарів у країні-експортері, розрахунку ціни.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000021/2 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується на підставі п. 4 частини першої статті 58 МК України. У наданих документах наявні розбіжності та неточності. Основою для визначення митної вартості є вартість операції з ідентичними товарами за рівнем 13351,00 євро за одиницю (митна декларація від 3 вересня 2014 року № 205070000/2014/34921).

Як встановлено судом, Миколаївською митницею було визначена митна вартість товару позивача в сумі 13351,00 євро, замість задекларованих ним самостійно 89097,52 євро.

Старшим державним інспектором Чеботарьовим Ю.В. винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000051 з підстав порушення п. 6 статті 54 МК України.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, частиною другою вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відповідач мав в своєму розпорядженні всі дані, які надавали йому можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

Як встановлено судом, у рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив три підстави того, що метод за ціною договору не застосовується до товару позивача: 1) розбіжність між витягом з прайс-листа від 1 жовтня 2014 року з надання спеціальної пропозиції для дилерів та умовами розділу 3 додатку 9 договору про імпортування та дистрибуцію від 1 травня 2014 року (оцінюваний товар відсутній у списку узгодженої продукції, що підпадає під дію договору);

2) в наданих документах відсутня інформація щодо вартості транспортних витрат при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження. Відповідно до рахунку на оплату від 3 листопада 2014 року №283 невірно проведений розрахунок відповідної частини транспортних витрат; 3) розбіжності між інформацією у митній декларації країни відправлення від 30 жовтня 2014 року та інформацією інвойсу від 29 жовтня 2014 року (відсутній інвойс на частину заявленого вантажу у декларації країни відправлення, а саме комбайну ТС 5080); 4) декларантом не надано документи, які спростовують вплив пов'язаності осіб на ціну товару.

Як встановлено судом, товар, який підлягав митному контролю, був придбаний на підставі контракту поставки від 10 січня 2014 року №UA-EAC-EUR-2014 та специфікації від 16 жовтня 2014 року №12, а не за договором про імпортування та дистрибуцію від 1 травня 2014 року. Довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості, зокрема витрати на перевезення до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, повідомлення про те, що страхування товару не здійснювалось. У митній декларації країни відправлення вказана загальна вартість за комбайн і жниварку, але постачальник надав відповідь, в якій зазначена вартість кожного товару окремо і вартість жниварки співпадає з інвойсом. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували пов'язаність позивача з постачальником.

Постачальником товару є безпосередньо його виробник - компанія CNHІ International SA, яка є відомим світовим концерном з виробництва сільськогосподарської, будівельної та промислової техніки.

Позивач має прямий договір з виробником товару. Враховуючи обсяги постачання, сезонність та акційні знижки для дилерів, позивач придбав товар по більш низькій ціні.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статті 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статті 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, а отже задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/000021/2, картки відмови від 10 листопада 2014 року №504070000/2014/00051.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, а доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року постанову - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: