Справа № 303/7509/15а,2а/303/6/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Справа №876/905/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2016 року у адміністративній справі №303/7509/15а, 2а/303/6/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій щодо проведення перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій щодо проведення перерахунку пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працює на посаді головного спеціаліста відділу по роботі з інвалідами та ветеранами в Управлінні праці та соціального захисту населення у виконавчому комітеті Мукачівської міської ради з 16 вересня 1974 року. 14 червня 2013 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 24 квітня 2014 року її переведено на пенсію у порядку Закону України «Про державну службу» та Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування», яка визначена за 60 календарних місяців підряд перед зверненням на пенсію із розрахунку 80% від суми заробітної плати.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2016 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1, з урахуванням фактично нарахованих та сплачених усіх виплат, з яких сплачено страхові внески, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум з дати призначення пенсії, тобто з 24 квітня 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в довідці яка була подана позивачем до управління в графі інші виплати не зазначено матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб, індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, а, отже, відповідачем безпідставно не включено до розрахунку пенсії позивачки.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року №108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, позивачу дійсно призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за нормами Закону України «Про державну службу». Під час призначення пенсії до складу заробітної плати не було враховано інші виплати, а саме, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати.

Однак, з матеріалів справи видно, що на момент призначення пенсії позивачем, серед іншого, надано довідку №1073/01-17 від 11.04.2014 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», де вказано лише суми премій з 2009 року по 2014 рік, а сум матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати отриманих позивачем в період з 2009 року по 2014 рік у вказаній довідці, на час призначення пенсії позивачу не зазначено.

Таким чином, колегія суддів вважає що дії відповідача, щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати були правомірними, оскільки Пенсійний фонд призначає пенсію на підставі тих документів (довідок), які йому фактично надані.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області - задовольнити.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2016 року у адміністративній справі №303/7509/15а, 2а/303/6/16 - скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 16.05.2016р.