Справа № 826/893/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2016 року 11:45 № 826/893/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Дробчак М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (позивач-1) ОСОБА_2 (позивач-2)
доСвятошинської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-1) начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Топоренко Світлани Анатоліївни (відповідач-2)
провизнання протиправним висновку від 23.11.2015 №107-8921/40 та протиправними дій

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 13 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Топоренко Світлани Анатоліївни, в якому просять:

- визнати дії начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Топоренко Світлани Анатоліївни щодо надання рекомендації позбавити гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 неправомірними;

- висновок Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.11.2015 №107-8921/40 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний висновок є протиправним, оскільки останній базується на неповному з'ясуванні всіх обставин справи та повному ігноруванні інформації, яка позитивно характеризує позивачів, як батьків малолітньої дитини ОСОБА_4, стосовно яких вирішувалось питання щодо позбавлення батьківських прав. Під час судового засідання представником позивачів також наголошено, що висновок від 23.11.2015 №107-8921/40 складено поза межами компетенції відповідача-1.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши на обґрунтованість оскаржуваного висновку, прийнятого у межах та на підставі наявних у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації повноважень та з урахуванням фактичних обставин даної справи.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.11.2015 №22, членами даної комісії ухвалено рекомендувати райдержадміністрації позбавити гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, а Службі у справах дітей підготувати позовну заяву та висновок до суду.

На підставі викладеного, Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією у зв'язку зі зверненням Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою про позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вивчено подані документи, за результатами чого складено висновок від 23.11.2015 №107-8921/40 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважаючи вказаний висновок протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачі звернулися з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції, зокрема, на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім'ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім'ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

При цьому, приписами пункту 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

Питання участі органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів врегульовано положеннями статті 19 Сімейного кодексу України, згідно з частиною першою якої, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п'ята статті 19 Сімейного кодексу України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 Сімейного кодексу України).

З огляду на наведені законодавчі положення вбачається, що Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (в особі органів опіки та піклування) наділена повноваженнями на складання висновків щодо розв'язання спору з приводу захисту сімейних прав та інтересів.

Водночас, слід зазначити, що приписами частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Відтак, оскаржуваний висновок від 23.11.2015 №107-8921/40 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є одним із доказів у цивільній справі, який враховується судом при винесенні рішення у справі за позовом про позбавлення батьківських прав, оцінку якому надає суд за результатами розгляду такої цивільної справи.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами пункту 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З огляду на викладене вище, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Як було зазначено вище, оскаржуваний висновок складено у межах компетенції, якою наділена Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація.

При цьому, слід зазначити, що позивачами під час судового розгляду даної адміністративної справи не зазначено у чому саме полягає неправомірність дій начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Топоренко Світлани Анатоліївни щодо надання рекомендації позбавити гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, з урахуванням того, що Топоренко С.А. брала участь у засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (у відповідності до витягу з протоколу від 18.11.2015 №22) виключно в якості члена вказаної комісії, з огляду на що суд вказує про необґрунтованість позовних вимог, заявлених до начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Топоренко Світлани Анатоліївни.

У той же час, з урахуванням висновків суду про дослідження висновку від 23.11.2015 №107-8921/40 під час судового розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав, оскаржуваний висновок сам по собі не є юридично значемим для позивачів, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивачів шляхом позбавлення його можливості реалізувати належні їм права або шляхом покладення на них будь-якого обов'язку.

Відтак, суд вказує, що оскаржуваний висновок безпосередньо не порушує прав та інтересів позивачів, з огляду на що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.11.2015 №107-8921/40 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 17.05.2016