Справа № 820/2012/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2016 р. № 820/2012/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Харківського окружного адміністративного суду за адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області Пахомова В.А. від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з режим секретності лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року;

- зобов'язати ГУНП в Харківській області прийняти на службу ОСОБА_1 до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу 11 ЗУ "Про національну поліцію" відповідно до її заяви від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153.

Позивачка обгрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, вона посилається на те, що оскаржуваний наказ є такими, що суперечать вимогам діючого законодавства України, чим порушуються її законні права, свободи та інтереси і потребує судового захисту.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідної сторони за довіреністю - ОСОБА_3 проти позову заперечувала посилаючись на те, що позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими, у зв'язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.

Заслухавши сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області Пахомова В.А. №235 о/с від 22.03.2016 року, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року №820/11268/15, ОСОБА_1, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років, поновлено на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Основа, з 17 вересня 2015 року.

Цим же наказом ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п. Г ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 з 06 листопада 2015 року.

Як свідчать докази у справі, ОСОБА_1 займала наступні посади в органах внутрішніх справ:

28.10.2002 року, наказом ХНУВС №306 о/с від 28.10.2002 року призначена курсантом відділення початкової підготовки Інституту перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників ОВС ХНУВС.

Наказом ХНУВС №33 о/с від 07.02.2003 року, відрахована з числа курсантів та відкомандирована для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України на Південній залізниці з 09.02.2003 року.

З 09.02.2003 року наказом УМВСУ на ПЗ №17 о/с призначена на посаду міліціонера Приймальника-розподільника лінійного відділу на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 89 о/с від 29.12.2004 року призначена на посаду начальника режимно-секретної частини ЛВ на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 52 о/с від 01.06.2005 року призначена на посаду молодшого інспектора з обліку ЛВ на станції Основа (оргштатні зміни).

Наказом ЛУ на ПЗ № 116 о/с від 05Л2.2005 року призначена на посаду міліціонера взводу ППСМ ЛВ на станції Основа (оргштатні зміни).

. Наказом ЛУ на ПЗ № 127 о/с від 14.12.2005 року призначена на посаду інспектора режимно-секретної частини ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 6 о/с від 14.01.2008 року призначена на посаду інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа (оргштатні зміни).

Наказом УМВСУ на ПЗ № 102 о/с від 03.12.2009 року призначена на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 26 о/с від 07.04.2010 року призначена на посаду інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа (з пониженням за власним бажанням).

Наказом УМВСУ на ПЗ № 151 о/с від 24.11.2010 року призначена на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 213 о/с від 05.09.2013 року призначена на посаду старшого інспектора з режиму секретності ЛВ на станції Основа (оргштатні зміни).

Так, згідно наказу УМВСУ на ПЗ від 21 серпня 2013 року № 206 о/с з 12 серпня 2013 по 14 червня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 25 Закону України "Про відпустки" позивачу була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Також, з доказів справи вбачається, що наказом УМВСУ на Південній залізниці від 17 вересня 2015 року № 186 о/с відповідно до пункту 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 19.91 року № 114, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Так, не погодившись з даним наказом ОСОБА_1 оскаржила його до Харківського окружного адміністративного суду та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі № 820/10631/15 наказ №186 о/с визнано протиправним, ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого інспектора режимно-секретного сектору лінійного відділу на станції Основа.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні обставини та нормативні положення.

Так, наказом №235 о/с від 22.03.2016 року, як підставу для звільнення позивача, зазначено пункти 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та до п. Г ст. 64 (через скорочення штатів) Положення 114-1991.

Відповідно до п.1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону "Про Національну поліцію" він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Так, оскільки перше офіційне опублікування відбулося в газеті Голос України 06.08.2015 (випуск № 141-142), Закон набрав законної сили з 07.11.2015 р.

Разом з тим, Пункти 9. 10. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-УІІІ передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року включно.

Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Попри зазначені приписи законодавства, позивача 17 вересня 2015 року, наказом начальника Управління МВС України на Південній залізниці № 186 о/с, звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. Г ст. 64 Положення № 114-1991. Цей наказ визнано протиправним та скасовано рішенням ХОАС від 21 січня 2016 року.

Тобто, у позивача не було можливості у встановлені Прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону строки звернутися до керівництва Управління МВС України на Південній залізниці та до відділу кадрів з приводу наявності бажання проходження служби в Національній поліції.

Судом встановлено, що 17.03.2016 р. ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою (вх. № 3-1 153) до Голови ліквідаційної комісії, якою просила призначити її на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору, або рівнозначну нижчу або вищу посаду в структурних підрозділах Національної поліції України згідно п. 9 роз. 11 ЗУ "Про Національну поліцію".

Так, на час подання заяви копія рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року №820/10631/15 про визнання протиправним звільнення позивача та поновлення на посаді та виконавчого листа вже було надіслано до виконання Ліквідаційній комісії позивачем особисто 04.03.2016 р.

А від так, у визначені ЗУ «Про Національну поліцію» строки для надання рапортів про бажання проходити службу в поліції, позивач не мав можливості підтвердити своє бажання продовжити службу в ланах поліції.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п"ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, жодної відповіді стосовного цього звернення у вигляді заяви позивачу не надходило.

Вищезазначені обставини свідчать про намір позивача продовжувати працювати в Національній поліції, однак реалізувати своє право на останнє він не має можливості, у зв"язку з вищевикладеним.

Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 19 січня 2016 року зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обгрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обгрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те. що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У Постанові від 17 жовтня 2011 року Верховним Судом України зазначено, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Відповідно статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року в адміністративній справі №820/10631/15 про визнання протиправним звільнення позивача та поновлення на посаді, яка набрала законної сили, підлягає врахуванню судом при вирішенні цієї справи.

А від так, враховуючи викладене вище, суд не може погодитися, що звільнення позивача є законним та обгрунтованим в частині дати його звільнення, оскільки це водночас впливає на реалізацію його права на вступ до органів поліції, з підстав, визначених законом.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона, як суб'єкт владних повноважень, не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржуваний наказ є протиправним в частині дати звільнення позивача, що дає суду підстави для задоволення позову стосовно його скасування в цій частині та зобов'язання відповідача-2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153 про прийняття на службу до органів Національної поліції України.

Щодо решти позовних вимог, то вони на думку суду є недоведеними з урахування приписів ст. 71 ч. 1 КАСУ шляхом надання належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо незаконного звільнення позивача через скорочення штатів та прийняття на службу до Національної поліції України та необхідності судового захисту його порушених прав, свобод та інтересів, в розумінні приписів ст. 2 КАСУ, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з режим секретності лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року.

Зобов"язати Ліквідаційну комісію Управління МВС України на Південній залізниці внести зміни до наказу від 22.03.2016 року № 235 о/с щодо дати звільнення ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153 про прийняття на службу до органів Національної поліції України, згідно п. 9 Розділу 11 Закону України "Про національну поліцію".

Щодо решти позовних вимог в задоволенні - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18.05.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.