Справа № 2а-3704/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/9991/15453/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю:

представника Генеральної прокуратури України - Гудименко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2012 року

у справі № 2а-3704/11/2070

за позовом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові

за участю Прокуратури Комінтернівського району міста Харкова

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Казенне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 квітня 2011 року № та № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові № від 07 квітня 2011 року та № від 07 квітня 2011 року.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2012 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника Генеральної прокуратури України, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові провела документальні невиїзні перевірки КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» з питання правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, липень, жовтень, листопад 2010 року по взаємовідносинах та взаєморозрахунках з Концерном «Бронетехніка України», ТОВ «Метида» та ТОВ «Актуальні технології», за результатами яких були складені акти № 873/49-019/14310299 від 30 березня 2011 року та №855/49-019/14310299 від 28 березня 2011 року відповідно.

За висновками вказаних актів перевірок позивачем були порушені вимоги пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», які полягали у завищенні від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, липень, жовтень, листопад 2010 року, що призвело до завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість: за липень 2010 року - на суму 592523,40 грн., за жовтень 2010 року - на суму 282409,00 грн., за листопад 2010 року - на суму 286620,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач не може претендувати на відшкодування коштів з державного бюджету, у зв'язку з тим, що відсутнє джерело відшкодування, оскільки згідно Автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України був проведений аналіз контрагентів платників податків, операції по взаємовідносинах з якими позивачем були включені до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за періоди, які перевірялися, та по ланцюгах постачання яких встановлені підприємства-транзитери, задіяні у схемах руху податку на додану вартість, та встановлено формування схемного податкового кредиту, що призвело до завищення сум бюджетного відшкодування за червень, липень, жовтень, листопад 2010 року,зокрема, при проведенні зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника було встановлено, що: Концерн «Бронетехніка України» (1 ланка) є транзитером, у якого на 4 ланці постачання є податкові ями, а саме - ПП «Промтех-Агро» (чисельність працюючих - 1 особа, основні фонди 0,00 тис. грн., стан підприємства 9 «місцезнаходження не встановлено», показник рядка 27 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року становить 0,00 грн.) та ПП «Елітпромстандарт» (чисельність працюючих - 1 особа, основні фонди 0,00 тис. грн., стан підприємства 14 «визнано банкрутом», податкова звітність за червень, липень 2010 року не подавалась); ТОВ «Актуальні технології» (1 ланка) є транзитером, у якого на 2, 3 ланці постачання є податкові ями, а саме - ТОВ «Екотерра-Плюс» (2 ланка) (чисельність працюючих - 2 особи, основні фонди 0,00 тис. грн., стан підприємства 14 «визнано банкрутом», декларація з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2010 року та декларація з податку на додану вартість за серпень 2010 року не подавались, свідоцтво платника податку на додану вартість було анульоване згідно акту від 17 вересня 2010 року № 85/29-42), ТОВ «Діаліт Трейд» (3 ланка) (чисельність працюючих - 1 особи, основні фонди 0,00 тис. грн., показник рядка 27 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року становить 1,7 тис. грн.); ТОВ «Метида» (1 ланка) є транзитером, у якого на 3 ланці постачання є податкова яма, а саме - ТОВ «Миандр Груп» (чисельність працюючих - 3 особа, основні фонди 2,3 тис. грн., стан підприємства 0 «основний платник», податкова звітність з податку на додану вартість за травень, червень 2010 року визнана недійсною).

07 квітня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові на підставі акту перевірки №873/49-019/14310299 від 30 березня 2011 року прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зменшила КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за липень 2010 року на 592523,40 грн.

07 квітня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові на підставі акту перевірки №855/49-019/14310299 від 28 березня 2011 року прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зменшила КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на загальну суму 569029,00 грн., у тому числі: за жовтень 2010 року - 282409,00 грн., за листопад 2010 року - 286620,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що висновки актів перевірок не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами, з урахуванням того, що позивачем не була надані документи, які підтверджують рух товарів; факт порушення контрагентами-постачальниками позивача своїх податкових зобов'язань є підставою для висновку про необґрунтованих платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету; позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що зменшення податковим органом позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень є безпідставним, оскільки порушення контрагентами постачальників позивача у ланцюгах постачання правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності не є підставою для позбавлення позивача права на отримання податкової вигоди у зв'язку з відсутністю доказів недобросовісності такого платника, з урахуванням того, що безпосередні постачальники позивача, а саме - Концерн «Бронетехніка України», ТОВ «Метида» та ТОВ «Актуальні технології» задекларували свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість по господарських операціях з КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» та сплатили податок на додану вартість до бюджету, а також зважаючи на те, що висновки податкового органу про порушення контрагентами контрагентів позивача правил здійснення податкової дисципліни були зроблені лише на підставі актів про неможливість проведення зустрічних перевірок та без перевірки первинних бухгалтерських документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно абзацу 1 підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, визначальним для бюджетного відшкодування є фактична сплата отримувачем товарів (робіт та послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт та послуг).

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем були придбані у Концерну «Бронетехніка України», ТОВ «Метида» та ТОВ «Актуальні технології» товарно-матеріальні цінності, які фактично були отримані, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: податковими та видатковими накладними, актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами, картками складського обліку матеріалів (т.2 арк. справи 30-31, 37-43, 46-56, 60-62, 66-68, 74-101, 108, 113-232, т.3 арк. справи 144-194, 197-209, які придбавались позивачем з метою використання у господарській діяльності для виробництва власної продукції, що підтверджується відповідними кресленнями (т.3 арк. справи 228-236).

Вказані обставини податковим органом не заперечувались та знайшли своє відображення у поясненнях СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові (т.2 арк. справи 245-250).

Крім іншого, матеріали справи містять довідку ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова від 28 грудня 2010 року № 8565/07-008/33897892 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Актуальні технології» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» за серпень, жовтень 2010 року» (т.1 арк. справи 196), довідку ДПІ у Київському районі м. Харкова від 17 грудня 2010 року № 7435/07-007/31151444 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Метида» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» за травень 2010 року» (т.1 арк. справи 202), довідки ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова від 23 грудня 2010 року № 75583/07-010/30654941 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки Концерну «Бронетехніка України» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» за період з 01 липня 2010 року по 31 жовтня 2010 року» (т.1 арк. справи 208-209) та від 28 травня 2010 року № 4036/07-010/30654941 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки Концерну «Бронетехніка України» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» за липень 2010 року» (т.1 арк. справи 217-220), у висновках яких було вказано, що: перевірками Концерну «Бронетехніка України», ТОВ «Метида» та ТОВ «Актуальні технології» не встановлено розбіжностей з відомостями, отриманими від КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова»; перевірками Концерну «Бронетехніка України», ТОВ «Метида» та ТОВ «Актуальні технології» встановлено відображення в податковому обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від КП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», яке мало правові відносини з вказаними платниками податків.

Отже, позивачем були виконані всі необхідні умови, передбачені статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім іншого, твердження податкового органу про те, що необхідною умовою бюджетного відшкодування є, відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», сплата сум податку на додану вартість до бюджету всіма контрагентами підприємств-постачальників позивача у ланцюгу постачання правомірно відхилені судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (пункт 10.2 статті 10 Закону).

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по декларуванню та сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не встановлює обов'язку покупця сплачувати податок на додану вартість ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою в ланцюгу постачання, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Відповідно до положень вказаного Закону сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок зі сплати цього податку до бюджету. Сама по собі несплата податку продавцем, або іншою особою в ланцюгу постачання (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця і суму бюджетного відшкодування. Тобто, покупець - платник податку на додану вартість не несе відповідальності за податкові зобов'язання продавця.

Крім іншого, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, висновки податкового органу про порушення контрагентами контрагентів позивача правил здійснення податкової дисципліни були зроблені лише на підставі актів про неможливість проведення зустрічних перевірок.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення перевірок підтвердження отриманих від платника податків (іншої особи) відомостей стосовно відносин з контрагентами та дотримання податкового законодавства, затверджених наказом ДПА України від 01 жовтня 2008 року № 622 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести перевірку контрагента, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності контрагента (посадових осіб контрагента) за місцезнаходженням, відповідальний підрозділ не пізніше 2-х робочих днів від дати надходження запиту складає акт «Про неможливість проведення, перевірки контрагента з питань підтвердження отриманих від платника податків (іншої особи) відомостей» (додаток 3) та вживає відповідні заходи, передбачені Порядком взаємодії.

З наведеного слідує, що акт про неможливість проведення зустрічної перевірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної перевірки та не може містити інформацію щодо фінансово-господарських відносин суб'єктів господарювання.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2012 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна