Справа № 694/498/16-а
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/498/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Кравченко Т.М., при секретарі Некречій Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (далі - ТУ ДСА України у Черкаській області) від 21.03.2016 року № 476- 03/16 у виплаті йому вихідної допомоги як судді, у зв'язку з відставкою, відповідно до ч. 1 ст. 136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ від 07.07.2010 року та зобов'язати ТУ ДСА України у Черкаській області нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою, що становить 248 040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VIIІ його звільнено з посади судді (голови) Ватутінського міського суду Черкаської області у відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

На підставі вказаної постанови згідно з наказом голови Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року № 53 він склав повноваження судді (голови) Ватутінського міського суду Черкаської області у зв'язку з виходом у відставку.

10 лютого 2016 року на підставі ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року він звернувся до ТУ ДСА України у Черкаській області з приводу нарахування та виплати вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку.

ТУ ДСА України у Черкаській області листом № 476-03/16 від 21.03.2016 року відмовило йому у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку, посилаючись на відсутність правових підстав.

Позивач вважає таку відмову ТУ ДСА України у Черкаській області в нарахуванні та виплаті йому вихідної допомоги неправомірною та такою, що грубо порушує його гарантії матеріального забезпечення і соціального захисту, як судді у відставці.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. В позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ТУ ДСА України у Черкаській області в судове засідання не з'явився. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову. Посилається на те, що на час прийняття Верховною Радою України постанови від 12.11.2015 року за № 788-VIII про звільнення з посади судді Муляра В.С. у зв'язку з поданням заяви про відставку діюча редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не містила норми, яка б регламентувала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги та її розмір.

Наказ голови Ватутінського міського суду Черкаської області «Про складання повноважень голови Ватутінського міського суду Черкаської області» від 12.11.2015 № 53, що був надісланий на виконання до ТУ ДСА України у Черкаській області, не містить зобов'язання здійснити виплату голові суду ОСОБА_1, який вийшов у відставку, вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітний плат за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України від 27.03.2014 року № 1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також Закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» в частині викладення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції Конституційним Судом України не приймалися.

ТУ ДСА України у Черкаській області є територіальним органом ДСА України, що фінансується виключно за кошти Державного бюджету України в межах, передбачених Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України ДСА України, як головний розпорядник бюджетних коштів, розподіляє та доводить до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, яким є територіальне управління ДСА України у Черкаській області, у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань та затверджує їх кошторис.

Бюджетні асигнування на здійснення виплат вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою суддям, які вийшли у відставку, на 2015 рік головним розпорядником коштів не доводились, оскільки здійснення таких виплат не передбачено діючим законодавством.

На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 1985 року ОСОБА_1 був обраний суддею Звенигородського районного народного суду, а з 05 лютого 1993 року обраний головою Ватутінського міського суду.

15 травня 2003 року постановою Верховної Ради України ОСОБА_1 обраний безстроково суддею Ватутінського міського суду Черкаської області.

Вказані обставини підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с. 9-13).

31 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про відставку до Вищої ради юстиції України та постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року № 788-VIII його звільнено з посади судді (голови) Ватутінського міського суду Черкаської області у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст.126 Конституції України (а.с. 6).

Згідно наказу голови Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.11.2015 року № 53 на підставі постанови Верховної Ради України від 12.11 2015 року ОСОБА_1 склав повноваження голови та судді Ватутінського міського суду Черкаської області у зв'язку з виходом у відставку з 12.11.2015 року (а.с. 7).

10 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА у Черкаській області із заявою про нарахування та виплату йому вихідної допомоги у зв'язку з відставкою відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (а.с. 8).

Згідно повідомлення ТУ ДСА України у Черкаській області № 476-03/16 від 21.03.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою через відсутність правових підстав (а.с. 19-20).

Позивач просить визнати неправомірною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті йому вихідної допомоги на підставі ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року дійсно передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Проте, як на момент подання позивачем заяви про відставку 31 березня 2015 року, так і на час прийняття постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року про звільнення з посади судді Муляра В.С., діяв Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме виключено ст. 136 даного Закону, якою передбачалася виплата судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Крім того, 28 березня 2015 року, тобто до подання позивачем заяви про відставку, набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедивий суд» від 12.02.2015 року, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року викладено в новій редакції. Нова редакція вказаного Закону не містить норми, яка б регламентувала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги.

Таким чином, вже на момент подання заяви про відставку (31 березня 2015 року) позивач втратив право, яке було передбачене ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на отримання вихідної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження ТУ ДСА України у Черкаській області визначені Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Положенням про територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, затвердженим Головою ДСА України від 25.09.2015 року.

Враховуючи те, що законодавством, яке діяло на момент подання ОСОБА_1 заяви про відставку та на час виходу позивача у відставку, не передбачено виплати вихідної допомоги судді, який виходить у відставку, тобто відсутні правові підстави для її виплати, дії відповідача ТУ ДСА України у Черкаській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги не можуть вважатися неправомірними.

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України рішенням від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 визначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Вказаним рішенням визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення статей 103, 109, 136, 137, абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року N 2453-VI з наступними змінами.

Обмеження у виплаті вихідної допомоги суддям, які виходять у відставку, стало наслідком економічної кризи в країні, є об'єктивним та, на думку суду, не суперечить європейській практиці.

Подібні позиції Європейський суд з прав людини висловив у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйяртан Асмундсон проти Ісландії», які зводяться до того, що реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в державі.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також Закону України «Про забезпечення права на справедивий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року викладено в новій редакції, Конституційним Судом України не приймалися.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки на момент подання заяви про відставку позивача Законом України «Про судоустрій і статус суддів» виплата такої допомоги не передбачена, а відтак відповідачем не вчинено будь-яких протиправних дій щодо звуження змісту та обсягу прав позивача.

На підставі ст. 88 КАС України ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 травня 2016 року за заявою позивача було відстрочено оплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі.

В зв'язку з тим, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013, керуючись ст.ст. 2, 11, 88, 94, 160, 198, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Київського апеляційного адміністративного суду через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.М. Кравченко