Справа № 826/517/16
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/517/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" до Міністерства інфраструктури України, Комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв", звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства інфраструктури України, Комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном про відмову в продовженні / укладенні Договору оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» № РОФ-864 від 01.03.2010 р. та Договору оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/7, м. Миколаїв, яке знаходиться на балансі державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» № РОФ-501, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П. 10 травня 2006 року по реєстру № 1838, оформлене пунктом 1 Протоколу № 37/15 від 23.12.2015; визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства Інфраструктури України про непогодження продовження терміну дії Договору оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» № РОФ-864 від 01.03.2010 р. на новий термін, оформлене листом від 23.12.2015 р. № 14240/16/10-15

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2016 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2010 року між позивачем та Регіональним віділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області було укладено Договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт» №№ РОФ-864. Відповідно до умов Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - відкритті складські площі, загальною площею 13951 кв. м., а саме: відкритий склад №ІІІ площею 5051,0 кв.м., відкритий склад №IV площею 400,0 кв.м., відкритий склад №V площею 8500,0 кв.м., розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв.

Позивачем на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області був направлений лист від 28.12.2015 року №1050 з пропозицією продовжити дію Договору №РОФ-864 та той самий строк і натих самих умовах.

Однак, листом від 29.12.2015 року №14-11-02617 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області повідомило позивача про відмову в продовженні дій Договору оренди. Така відмова була прийнята на підставі рішення Міністерства інфраструктури України щодо непогоджено продовження терміну дії Договору оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» № РОФ-864 від 01.03.2010 року на новий термін, який оформлене листом від 23.12.2015 року № 14240/16/10-15.

Така відмова стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, оскільки, Міністерство інфраструктури України є власником майна, яке зазначено в пункті 1 Протоколу № 37/15 від 23.12.2015 р. і рішенні Міністерства інфраструктури України, оформлене листом від 23.12.2015 р. № 14240/16/10-15, і тому, при прийнятті даних рішень виступав саме як власник майна, а не суб'єкт владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і звертає увагу на наступне.

Стаття 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює перелік підстав, через які орендодавець може відмовити в укладені договору оренди: прийнято рішення про приватизацію або перед приватизаційну підготовку цих об'єктів; об'єкт включено до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, згідно з рішенням Кабінету Міністрів України чи органів місцевого самоврядування; орган Антимонопольного комітету України не дає згоди, виходячи з підстав, наведених в абзацах другому - четвертому частини другої цієї статті; орган, уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди; орендодавець, зазначений в абзацах другому і третьому статті 5 цього Закону, прийняв рішення про укладення договору оренди нерухомого майна з бюджетною установою - є інші підстави, передбачені законом.

Перелік підстав для відмови орендодавця в укладені договору оренди є вичерпним і тому, у разі, якщо орендодавець відмовляє в укладені договору оренди з підстав інших, ніж зазначені в Законі України "Про оренду державного та комунального майна", особа, яка звернулась з заявою про укладення договору оренди, має право звернутись до суду з вимогою до орендодавця про укладення договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Частиною 1 ст. 187 Господарського кодексу України визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

У відповідності до ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

За приписами ст.ст.263, 287 Господарського кодексу України договори оренди державного та комунального майна віднесені до господарських договорів.

Враховуючи зазначене, оскільки компетенція адміністративного суду не поширюється на спори, що виникають при укладанні господарських договорів, даний спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача (ст.15 Господарського процесуального кодексу України).

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд України в листі від 26.12.2005 № 3.2-2005 «Щодо застосування господарськими судами України положень процесуального законодавства стосовно розмежування компетенції між спеціалізованими адміністративними і господарськими судами» зазначив, що справа адміністративної юрисдикції може бути передана на вирішення адміністративного суду, якщо спір виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Також, Верховний Суд України в листі від 26.12.2005 зазначає: «Стаття 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Якщо ж суб'єкти (в тому числі орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм Цивільного кодексу України, під час укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов'язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий договір може бути цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов'язковими для адміністративного договору, а кожний суб'єкт такого договору виступає як рівний один до одного».

За таких обставин, у спірних правовідносинах суб'єкт владних повноважень - Міністерство інфраструктури України та Комісія Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном, не виконує по відношенню до позивача жодних владних управлінських функцій, що унеможливлює розгляд даної справи в адміністративному суді, в розумінні п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведені положення діючого законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції без порушення норм процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 157, 160, 199, 205, 206, 211, 212 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 13.05.2016 р.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.