Справа № 805/176/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. Справа № 805/176/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просить суд:

- скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 вересня 2015 року № 2152/1 про звільнення з посади ОСОБА_1 у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в порушення вимог чинного законодавства її було незаконно звільнено з посади; про рішення відповідача щодо початку проведення перевірки згідно до умов Закону України «Про очищення влади» її не було повідомлено належним чином. На думку позивача, під час її звільнення з посади відповідачем було порушено порядок застосування заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади». Оприлюднення на офіційному веб-порталі відомостей про початок перевірки, як вважає позивач, не підтверджує факт належного повідомлення її особисто про початок такої перевірки. В той же час, нормами чинного законодавства не передбачено її обов'язок активно та постійно здійснювати пошук інформації щодо діяльності органу в якому проводиться перевірка. Крім того, вважає, що її конституційне право на труд порушено неправомірними діями відповідача, оскільки нормами ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП) забороняє звільнення жінок, що мають дітей віком до 3-х років. На її думку, ця норма закону є спеціальною, звуження прав громадян не допускається чинним законодавством, а тому звільняти її з посади відповідач не мав права. Звільнення, на думку позивача є протиправним.

Позивач звертає увагу і на те, що у порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України з нею не було здійснено розрахунок в день звільнення та не була видана належним чином оформлена трудова книжка.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів і установ юстиції Донецької області», Головне управління юстиції у Донецькій області перемістилось до м. Краматорська Донецької області, переміщення здійснено в період з 20 по 28 листопада 2014 року. Наказом головного управління від 21 серпня 2015 року № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» з 01 вересня 2015 року була розпочата перевірка стосовно посадових осіб, зокрема, Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку. Перевірці підлягали всі посадові і службові особи управління, які перебувають у трудових відносинах з головним управлінням. Згідно з п. 4 наказу № 948/4 від 21 серпня 2015 року у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки посадовим особам щодо яких здійснюється перевірка необхідно було подати до управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області власноруч написані заяви про те, що до них застосовуються або не застосовуються заборони, визначені ч.ч. 3 або 4 ст. 1 Закону, та про згоду на проходження перевірки і оприлюднення відомостей щодо них за формою згідно з додатком 1 або 2 до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою ст. 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженою постановою Кабінета міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року разом із копіями документів. Станом на 11 вересня 2015 року на адресу головного управління від позивача не надійшли заяви та копії документів, передбачені законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону неподання заяви у строк, передбачений ч. 2 цієї статті є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Також відповідач зазначає, що ним не були порушені вимоги п. 6 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинам 3 і 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади». Рішення про початок проведення перевірки в органі було оприлюднено на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та доведено відповідальними структурними підрозділами такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці. Оскільки станом на 21 серпня 2015 року в Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області був відсутній офіційний веб-сайт, сканована копія наказу № 948/4 того ж дня була направлена на електрону адресу Міністерства юстиції України. До теперішнього часу зазначений наказ відображається на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України у розділі «Очищення влади».

Крім того, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області зазначило, що у 2014-2015 роках позивач не повідомляла відповідача про зміну свого місця проживання, тому у них не було можливості встановити контактну інформацію. З вказаних підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечення відповідача обґрунтовані також тим, що про знаходження позивачки у соціальній відпустці йому відомо не було, а в умовах проведення антитерористичної операції відносно осіб, які не перебували у соціальних відпустках та не надали інформацію про спосіб їх інформування, довести кожному особисто про початок перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» не було можливим. Відповідач послався і на те, що позивач взагалі особисто не зверталась до нього з заявою про надання соціальної відпустки. Відповідну заяву, датовану 11 травня 2015 року замість позивачки на її вимогу написала інша особа - ОСОБА_2. На думку відповідача, позивача звільнено не за його власною ініціативою, а на виконання вимог Закону України «Про очищення влади» з додержанням встановленої чинним законодавством процедури звільнення працівника.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та 10 березня 2016 року явка позивача до судового засідання була визнана обов'язковою. Про час і місце розгляду справи позивач була повідомлена належним чином.

Проте, у судові засідання позивач жодного разу не з'явилась, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Натомість, надавала клопотання про слухання справи в її відсутності, посилаючись на неможливість прибути у судові засідання особисто.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні у відсутності його представників; про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місцезнаходження (місця проживання) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

За таких обставин та враховуючи приписи ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 12-14), ОСОБА_1 призначена за конкурсом на посаду спеціаліста другої категорії Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку згідно до наказу від 19 червня 2007 року № 1530 (а.с. 13); 19 червня 2007 року позивачем прийнята присяга державного службовця; з 29 липня 2008 року позивача переведено на посаду державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, згідно до наказу від 29 липня 2008 року № 1108 (а.с.13); з 21 березня 2011 року ОСОБА_1 на підставі наказу від 18 березня 2001 року № 277 (а.с. 14) переведено на посаду старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, тимчасово, як таку, що успішно пройшла стажування.

Наказом від 11 вересня 2015 року № 2152/1 (а.с. 11) позивача звільнено з посади відповідно до п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України

З позовної заяви вбачається, що наприкінці жовтня 2015 року позивачу випадково стало відомо, що вона не перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, незважаючи на те, що 01 серпня 2014 року вона надавала оригінал лікарняного листка по вагітності та пологам головному спеціалісту Відділу Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в м. Донецьку ОСОБА_3, яка була відповідальна за ведення бухгалтерського обліку та звітності. У квітні 2015 року їй зателефонував ОСОБА_4 - заступник начальника ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку та запропонував надати: заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, копію свідоцтва про народження дитини, а також декларацію про доходи за 2014 рік. При цьому, попередив про звільнення у разі неподання зазначених документів. Позивач зазначає, що після телефонної розмови негайно надіслала на адресу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області рекомендованим листом (з поштового відділення м. Вугледар) написану власноручно заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, разом з копією свідоцтва про народження дитини та декларацією про доходи за 2014 рік.

Докази у підтвердження факту надсилання відповідачу даної заяви і доданих до неї документів суду не надано. Відповідач зазначає, що замість позивача заява про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була написана ОСОБА_2, а тому вона не була розглянута. Позивач, в свою чергу стверджує, що про написання замість неї заяви іншою особою їй стало відомо лише з листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.11.2015 року № 6188-5. Позивач вважає, що всі необхідні документи для надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області отримало вчасно.

Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2015 року позивач звернулась до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою в якій просила роз'яснити причини її звільнення чи спростувати таку інформацію, зазначивши свій особистий номер телефону, а також те, що відповідь слід надіслати на адресу Другого відділення «Нової Пошти» (м. Костянтинівка). Проте, адресу свого місцезнаходження та довідку про переміщення на територію України, яка знаходиться поза зоною проведення антитерористичної операції позивач ані відповідачу, ані суду не надала. 30 листопада 2015 року позивач звернулась до відповідача з додатковою заявою про роз'яснення питання щодо звільнення її з посади, відповідь просила надіслати на її електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2, знову не зазначаючи свого місцезнаходження та не вказуючи поштової адреси.

20 січня 2016 року на зазначену позивачем електронну адресу, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надало відповідь разом з копією наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції. Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 вересня 2015 року № 2152/1 позивача звільнено з займаної посади на підставі п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Причиною звільнення з посади стало неподання документів, які необхідні для проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», під час проведення такої перевірки у Відділі державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в м. Донецьку. Даний факт не заперечується сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 7-9). В той же час, в позовній заяві та доповненнях до неї, позивач зазначає, що адресою її місцеперебування є м. Волноваха Донецької області.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1 народила дитину ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, явка позивача до судового засідання була визнана обов'язковою, але до суду позивач жодного разу не прибула. Також судом були викликані для допиту у якості свідків наступні особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, явку яких до судового засідання зобов'язано забезпечити відповідача. Як повідомив відповідач, всі ці особи звільнені, забезпечити їх явку до суду неможливо. Засоби зв'язку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідача відсутні, де вони знаходяться у теперішній час - невідомо. При цьому, ОСОБА_4 був ознайомлений з ухвалою суду та повідомив відповідача, що він не володіє інформацією, яка б могла вплинути на розгляд справи по суті, з'явитись до судового засідання не має можливості. Тому суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено ч. 6 ст. 71 КАС України.

З позовної заяви вбачається, що позивач вважала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, однак під час розгляду справи від позивача та відповідача відповідного документального підтвердження такого ствердження до суду не надано.

Ніяких документів, зокрема, довідки управління соціального захисту населення про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, як і довідок управлінні соціального захисту населення про призначення та виплату позивачу відповідних виплат на дитину суду не надано.

Суд звертає увагу і на той факт, що під час розгляду справи позивач жодного разу не прибув до судового засідання, незважаючи на те, що його явка була визнана судом обов'язковою, та не надав суду документів, що були витребувані відповідною ухвалою.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що з 19 червня 2007 року позивач працювала у Головному управління юстиції Донецької області на посаді спеціаліста ІІ категорії Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку. З 29 липня 2009 року працювала на посаді державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, а з 21 березня 2011 року на посаді старшого державного виконавця цього ж відділу (а.с. 12-14). 11 вересня 2015 року позивача звільнено з займаної посади відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 2152/1 від 11 вересня 2015 року (а.с. 11).

21 серпня 2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області відповідно до Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.10.2014 № 563, Плану проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади», затвердженого розпорядженням Кабінету міністрів України від 16.10.2014 №1025-р, керуючись ч. 4 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі, Положенням про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 23 червня 2011 року за № 759/19497 та №760/19498 винесено наказ № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (а.с. 31-32).

Згідно з цим наказом, стосовно посадових осіб Будьоннівського, Ворошиловського, Калінінського, Київського, Кіровського, Куйбишевського, Ленінського, Петровського, Пролетарського районних управлінь юстиції у місті Донецьку наказано провести перевірку передбачену Законом, визначивши днем початку проведення перевірки 01 вересня 2015 року.

Відповідно до п. 3 наказу № 948/4 від 21.08.2015 Управлінню кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області необхідно забезпечити:

3.1. доведення цього наказу до відома посадових осіб Будьоннівського, Ворошиловського, Калінінського, Київського, Кіровського, Куйбишевського, Ленінського, Петровського, Пролетарського районних управлінь юстиції у місті Донецьку, які перемістились на підконтрольну Україні територію разом з установою, фактично виконують визначені повноваження шляхом ознайомлення з ним під особистий підпис;

3.2. доведення цього наказу до відома посадових осіб Будьоннівського, Ворошиловського, Калінінського, Київського, Кіровського, Куйбишевського, Ленінського, Петровського, Пролетарського районних управлінь юстиції у місті Донецьку, які перемістились на підконтрольну Україні територію разом з установою, не здійснюють функції, перебувають на тимчасово неконтрольованій території або не надали відомості про місце перебування, шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті Головного територіального управління юстиції у Донецькій області;

3.3. розміщення на офіційному веб-сайті Головного територіального управління юстиції у Донецькій області інформації про початок проходження перевірки особою, копії її заяви та декларації (форма без зазначення відомостей, що віднесені законом до інформації з обмеженим доступом) в триденний термін після одержання заяв від посадових осіб, щодо яких здійснюється перевірка, а також інформації за результатами проведеної перевірки.

Частиною 4 цього наказу передбачено, що у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки посадовим особам щодо яких здійснюється перевірка необхідно було подати до управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області власноруч написані заяви про те, що до них застосовуються або не застосовуються заборони, визначені ч.ч. 3 або 4 ст. 1 Закону, та про згоду на проходження перевірки і оприлюднення відомостей щодо них за формою згідно з додатком 1 або 2 до Порядку разом із копіями документів: паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а також декларації на електронному носії за спрощеною формою.

Наказ було оприлюднено відповідачем на офіційному веб-порталі Міністерства юстиції України, де і у теперішній час можна ознайомитись зі змістом цього наказу.

Тобто, зі змісту цього наказу не вбачається обов'язок працівників Головного територіального управління юстиції доводити його зміст особисто під підпис відсутнім на роботі особам місцезнаходження яких невідомо. Позивач не довела суду, що вона належним чином повідомила відповідача про своє місцезнаходження та не довела факт переміщення на територію, яка підконтрольна Українській владі. Тому суд дійшов висновку, що відповідач вжив всі можливі заходи для своєчасного ознайомлення позивача зі змістом наказу від 21.08.2015 № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

У десятиденний строк з дня початку проведення перевірки посадовим особам щодо яких здійснюється перевірка необхідно було подати до управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області власноруч написані заяви про те, що до них не застосовуються або застосовуються заборони, визначені ч.ч. 3 або 4 ст. 1 Закону, та про згоду на проходження перевірки і оприлюднення відомостей щодо них за формою згідно з додатком 1 або 2 до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою ст. 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року разом із копіями документів. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону неподання заяви у строк, передбачений частиною 2 цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною 3 ст. 1 Закону.

Оскільки позивач не надала відповідачу документів, необхідних для проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», відповідним наказом від 11 вересня 2015 року № 2152/1 Головного територіального управління юстиції у Донецькій області «Про звільнення працівників органів юстиції», ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку з 11 вересня 2015 року, відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Абзацем 2 пункту 57 наказу № 2152/1 від 11 вересня 2015 року визначено: виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року у кількості 30 календарних днів, за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 19 червня 2014 року по 14 травня 2015 року у кількості 27 календарних днів (а.с. 33-43).

Згідно з абзацем 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 вересня 2015 року № 2152/1, встановлено, що стосовно, зокрема, ОСОБА_1 застосовується заборона, передбачена частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Позивач зазначає, що про своє звільнення вона дізналась випадково від колег, які їй повідомили, що у зв'язку з неподанням документів для проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», її звільнено. У листі, який позивач отримала 20.01.2016 року на електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_2.), відповідачем було підтверджено факт її звільнення з причини ненадання документів для проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» під час проведення такої перевірки у Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області (а.с. 15-18).

Крім того, позивачу було роз'яснено, що працівники Головного територіального управління юстиції в Донецькій області не мали можливості зв'язатися з нею, оскільки не було даних про її місце перебування та засобу зв'язку з позивачем. Оскільки від позивача не надходило жодних повідомлень про місцеперебування та не було надано будь-якої контактної інформації, ознайомити її особисто з наказами Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про переміщення установи та початку проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» відповідач не мав можливості. До того ж, останнє відоме відповідачу місцезнаходження позивачки було розташовано поза межами підконтрольної Українській владі території, поштового сполучення з неконтрольованою територією на момент початку проведення перевірки не було, тому надіслати позивачу копію наказу про початок перевірки у відповідача не було можливості.

Також у відповіді зазначено, що на виконання наказу Міністерства юстиції України № 247/7 від 25.11.2014 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», головним управлінням прийнято вичерпних мір щодо повідомлення посадових осіб головного управління та управлінь юстиції у м. Донецьку. Переміщення органів юстиції проведено в період з 20 по 28 листопада 2014 року.

Закон України «Про очищення влади» визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання пункту 10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади» заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 4 статті 5 Закону України «Про очищення влади», організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі за текстом - Порядок № 563).

Порядком № 563 визначено механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Пунктом 5 Порядку № 563 визначено, що керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі (далі - початок проведення перевірки в органі), в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний структурний підрозділ).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 1025-р затверджено план проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади», відповідно до якого період проведення перевірки, відповідно до Закону України «Про очищення влади» посадових і службових осіб територіальних органів Міністерства юстиції України, посадових і службових осіб територіальних органів Міністерства внутрішніх справ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, районних, районних у містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів), окремих підрозділів міліції, посадових і службових осіб територіальних органів Державної фіскальної служби, посадових і службових осіб обласних управлінь Служби безпеки України, їх міжрайонних, районних та міських підрозділів, посадових і службових осіб Служби зовнішньої розвідки, посадових і службових осіб Управління державної охорони, посадових і службових осіб Національного банку, посадових і службових осіб територіальних управлінь Державної судової адміністрації, посадових і службових осіб прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (на правах обласних), міських, районних, міжрайонних, районних у містах та військової прокуратур визначено квітень 2015 року - червень 2016 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про очищення влади», особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 563, особа, яка підлягає перевірці, зобов'язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу у разі незастосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону: власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом, про те, що до неї не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 1; копії, засвідчені підписом керівника кадрової служби і скріплені печаткою (далі - засвідчені копії): сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу паспорта та місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України); декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, складеної за формою, що встановлена відповідно до ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206-VI, чинного в частині фінансового контролю (які втрачають чинність з початком роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року, на підставі Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року, з урахуванням змін, внесених Законом № 198-VIII від 12.02.2015 року).

У разі застосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, - власноручно написану заяву про те, що до такої особи застосовується заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, та про згоду на оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 2.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в Ленінському районному управлінні юстиції у м. Донецьку не було подано наступні визначені законодавством документи: зокрема, власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом «Про очищення влади», про те, що до неї не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону чи застосовується заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, а також власноручно написану заяву про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї; декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. Крім того, приписами Порядку № 563 визначено перелік інших документів, які необхідно було надати позивачу особисто до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, проте позивачем цього зроблено не було.

При цьому, позивач у позовній заяві зазначає про те, що її не було повідомлено про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» що є порушенням Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області законодавства України.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 563, рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

Пунктом 7 Порядку № 563 також передбачено, що у разі коли в органі, в якому проводиться перевірка, відсутня технічна можливість для оприлюднення рішення про початок проведення перевірки в органі, такий орган надсилає зазначене рішення в день його прийняття у паперовій та електронній формі (скановану копію у форматі pdf) на електронну адресу органу, якому підпорядковується зазначений орган. Орган, якому підпорядковується орган, в якому проводиться перевірка, у той самий день оприлюднює рішення на власному офіційному веб-сайті.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що станом на 21 серпня 2015 року у Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був відсутній офіційний веб-сайт. Тому на виконання п. 7 Порядку № 563 відповідачем була сканована копія наказу № 948/4, та того ж дня спрямована на електрону адресу Міністерства юстиції України.

З офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України вбачається, що у розділі «Очищення влади» - «Документи» http://lustration.minjust.gov.ua/main/page/4/ знаходиться сканована копія наказу № 948/4 Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Як вже зазначалось судом вище, відповідно до пп. 3.2 п. 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» Управлінню кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області наказано забезпечити доведення цього наказу до відома посадових осіб Будьоннівського, Ворошиловського, Калінінського, Київського, Кіровського, Куйбишевського, Ленінського, Петровського, Пролетарського районних управлінь юстиції у місті Донецьку, які перемістились на підконтрольну Україні територію разом з установою, не здійснюють функції, перебувають на тимчасово неконтрольованій території або не надали відомості про місце перебування, шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надавала відомостей про своє місце перебування ані до Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, ані до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В письмових запереченнях Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зазначено про те, що можливості зв'язатись з позивачем для повідомлення її про початок перевірки у відповідача не було, оскільки у зв'язку з подіями, пов'язаними із захватом адміністративних будівель у місті Донецьку особові справи всіх працівників управлінь юстиції Донецької області, крім посадових осіб, призначених на посади у грудні 2014 року, залишені у приміщенні за адресою АДРЕСА_2 та які були перевезені у повному обсязі з приміщення Донецької обласної державної адміністрації.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач при прийомі на роботу була приведена до присяги державного службовця 19.06.2007 року - запис № 4 у трудовій книжці (а.с. 13), тобто позивачу були відомі права та обов'язки державного службовця, визначені в ст.ст. 10, 11, 13 чинного на той час Закону України «Про державну службу». Серед обов'язків державного службовця, крім інших, передбачено щорічне подання декларацій в межах фінансового контролю. Проте, позивачем не було виконано вимог Закону України «Про державну службу» та ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206-VI і не було самостійно подано декларацію в межах фінансового контролю, до звернення з вимогою про її подання працівником відповідача. З копії декларації про доходи позивача за 2014 рік не вбачається коли її було складено, оскільки відсутня дата її заповнення та подання. З наявних в матеріалах справи документів також вбачається, що позивач неодноразово змінювала своє місцеперебування. Не заперечується даний факт і позивачем, про що свідчить пряме посилання на це у позові.

Отже, в умовах, які склались у теперішній час, відповідачем були вжиті усі заходи щодо повідомлення та ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

За таких обставин, оскільки позивач не надала відповідачеві відомостей про своє місце перебування, суд дійшов висновку, що відповідачем були дотримані вимоги пп. 3.2 п. 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 948/4 «Про початок проведення в районних управліннях юстиції у місті Донецьку перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що неподання заяви у строк, передбачений частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону.

Тобто, неподання особою заяви у строк, визначений Законом України «Про очищення влади» є підставою для звільнення такої особи із займаної посади.

Щодо посилань позивача на порушення ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 184 Кодексу законів про працю України (далі по тексту -КЗпП України) визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Суд зауважує, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Як встановлено судом вище, наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 2152/1 від 11.09.2015 «Про звільнення працівників органів юстиції», зокрема, про звільнення ОСОБА_1 винесено відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України.

Частиною 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про очищення влади», внесені зміни до статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме частину першу доповнено пунктом 7-2 такого змісту: з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», частину другу доповнено словами «а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України «Про очищення влади».

Суд зауважує, що положення Закону України «Про очищення влади» не містять імперативних норм права щодо застережень чи виключень стосовно заборони звільнення жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною у період проведення очищення влади та, як наслідок, відповідного розірвання трудового договору з підстав, встановлених в пункті 7-2 статті 36 КЗпП України.

Таким чином, оскільки позивача було звільнено за п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України з підстав передбачених Законом України «Про очищення влади», тому суд вважає, що відповідачем не виявлено ініціативи щодо звільнення ОСОБА_1, в той же час, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області лише виконувало вимоги ч. 3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади».

Крім того, суд звертає увагу і на той факт, що позивач не довів до відома Головного територіального управління юстиції у порядку, який визначений чинним законодавством, інформацію щодо народження дитини та своєчасно не надав документів у підтвердження необхідності надання їй відпустки по догляду за дитиною. Тобто, на момент звільнення позивача у відповідача не було підстав вважати, що вона користується гарантіями, що належать особам, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Факт написання за позивача відповідної заяви про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку іншою особою (у даному випадку ОСОБА_2) суд вважає неналежним підтвердженням права позивача на зазначену відпустку. Тобто, підстави для розгляду і задоволення зазначеної заяви у відповідача дійсно були відсутні, а тому зазначена заява була правомірно залишена без розгляду відповідачем.

Посилання позивача на те, що всі необхідні документи були нею надіслані рекомендованим листом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області суд не може прийняти до уваги, оскільки доказів у підтвердження даного ствердження суду не надано. Про те, що докази надсилання відповідачу документів відсутні зазначає і позивач у тексті позову. При цьому, суду не відомо навіть з якого саме поштового відділення могли бути надіслані ці документи, оскільки позивач постійно змінював своє місцезнаходження. Тобто, у даному випадку, відповідач не мав інформації про потребу позивача у наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, позивачем не надано суду доказів про отримання соціальних виплат на дитину з управління соціального захисту населення.

Надана позивачем практика розгляду іншими адміністративними судами першої та апеляційної інстанцій справ про поновлення на роботі не може бути прийнята до уваги судом під час розгляду даної справи, оскільки істотні обставини справ є різними.

У наданих позивачем рішеннях, судами були встановлені факти знаходження позивачів у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. У даному ж випадку, суд не знаходить підстав для ствердження, що позивач на момент звільнення її з посади довела наявність у неї права користуватись пільгами, передбаченими ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем спірний наказ винесений на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163, 185, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.