Справа № 803/1463/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Справа № 876/10802/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області, яким просив визнати протиправною та скасувати вимогу Ф-731 від 07 червня 2013 року про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що фізична особа-підприємець, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, досягнувши пенсійного віку, незалежно від виду пенсії, яку отримує, має право на пільги, встановлені частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Таким чином, оскільки ОСОБА_1 досяг пенсійного віку та є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, тому він може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тобто добровільного нарахування єдиного внеску у звітності до органів Пенсійного фонду України. Оскільки судом встановлено, що у 2012-2013 роках підприємець не здійснював самостійного нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у нього відсутня заборгованость за минулі роки та він звільнений від обов'язкової сплати такого внеску, тому Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області неправомірно нарахувало позивачу єдиний внесок у розмірі 1 194,03 грн. за І квартал 2013 року, з огляду на що вимога про сплату недоїмки від 07 червня 2013 року №Ф-731 винесена безпідставно.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, просить постанову скасувати. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не є пенсіонером за віком в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а отримує пенсію за вислугу років, тому на нього не поширюються пільги щодо сплати єдиного внеску, оскільки пенсія за вислугу років є окремим видом пенсійного забезпечення і регулюється окремим законодавством.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Я встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Позивач є колишнім працівником органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служба та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 26 жовтня 1999 року (а.с.14).

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного внеску, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI визначено обов'язок платника єдиного внеску подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними Фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Пунктом 7 ч. 1 цього закону встановлено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

При цьому п.6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках,

передбачених цим Законом .

Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою

і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У 2011 році підприємець самостійно нарахував собі єдиний внесок у розмірі 4 010,30 грн., який повністю сплатив, а у 2012 та 2013 роках нарахування єдиного внеску за себе не здійснював, що підтверджується відповідними звітами.

У зв'язку з наведеним Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області самостійно нарахувало позивачу єдиний внесок у розмірі 1 194,03 грн. та 07 червня 2013 року прийняло вимогу про сплату недоїмки №Ф-731, яка, враховуючи наявність у позивача переплати у розмірі 372,33 грн., склала 821,70 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фізичні особи - підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування та є інвалідами або пенсіонерами за віком, звільнені від обов'язкової сплати єдиного внеску. При цьому, на думку суду, визначальним критерієм при наданні пільги по звільненню від сплати єдиного внеску, яка передбачена ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», є не вид отримуваної пенсії, а досягнення ним пенсійного віку.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин, повязується, зокрема, з досягненням 60-річного віку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «б» статті 12 Закону № № 2262-ХІІ право на пенсію за вислугою років мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або

організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ним підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI, які набрали чинності 6 серпня 2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що фізичні особи - підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-59а14), від 22 квітня 2014 року (справа № 21-75а14), від 17 березня 2015 року (справа № 21-95а15), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на позивача поширюються пільги щодо сплати єдиного вснеску, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, а тому, виносячи вимогу Ф-731 від 07 червня 2013 року про сплату позивачем недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 821, 70 грн., Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області діяло згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року у справі № 803/1463/13-а за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправною та скасування вимоги - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В .В. Святецький

Повний текст постанови виготовлений 16.05.2016 року