Справа № 303/2519/16-а
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Мукачево Справа №303/2519/16

2а/303/127/16 Номер рядка стат. звіту-99

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево адміністративну справу

за уточненими позовними вимогами ОСОБА_1

третя особа, без самостійний вимог на стороні позивача: товариство з додатковою відповідальністю «Мукачівський верстатозавод»

до відповідача Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

За участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Маковського О.Ф.;

представника третьої особи - Ковач Н.І.,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2016 року ОСОБА_1, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 33), звернувся до суду з позовом до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання неправомірними дій відповдіача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання суб'єкта владних повноважень призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, в порядку визначеному п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу роботи, що передбачено Списком №2, трудову діяльність на посаді начальника ливарного цеху за період з 15.01.1993 року по 15.05.1994 року, з дня подання заяви про призначення пенсії, а саме з 30.12.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються з посиланням на обставини щодо безпідставної відмови суб'єкта владних повноважень у призначенні йому

пенсії на пільгових умовах по списку №2, за наявності всіх необхідних умов для цього.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, у письмовому запереченні та в судовому засіданні 18.05.2016, позовних вимог не визнав, з посиланням на обставини щодо відсутності в трудовій книжці позивача запису, для підтвердження необхідного стажу роботи ОСОБА_1 із шкідливими умовами праці у період з 15.01.1993 по 31.12.2013.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтвердила факт трудової діяльності позивача на посаді начальника ливарного цеху у спірному періоді, в підтвердження чого надала суду для огляду оригінали особистих рахунків за 1993-1994р.р.

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд констатує наступне.

Не заперечується учасниками судового процесу та підтверджується матеріалами справи (а.с. 9) обставини щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю відповідного запису у трудовій книжці за період з 15.01.1993 по 31.12.2013.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, суд виходить також з наступного.

У відповідності з приписами частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вказав у своєму рішенні від 07.10.2009р. Конституційний суд України (справа за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»): «право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії».

В іншому своєму рішенні від 25.12.1997р. (справа за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) Конституційний Суд України зазначив, що «частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (б) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з

них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 цього Закону).

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Міністерством праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 10 Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (надалі - Порядок).

Згідно з п. 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підтвердження свого трудового стажу роботи із шкідливими умовами праці, позивач надав оригінал довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній №75 (копія, якої знаходиться в матеріалах справи, а.с. 11, 12-14), згідно з даними якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді начальника ливарного цеху Мукачівського станкозаводу, правонаступником якого є ТДВ «Мукачівський верстатозавод» за період з 15.01.1993 року по 01.03.2000 року (Наказ від 01.03.2000 року №10), з 01.07.2011 року по 31.12.2013 (Наказ від 01.07.2011 №13).

Підставою для видачі вказаної довідки є Накази від 16.05.1994 року №129, від 01.03.2000 №10, від 01.07.2011 №13, карточка форми Т 2, книги наказів за період з 15.01.19093 по 01.03.2000 та з 01.07.2011 по 31.12.2013, відомість про заробітну плату за 1993 рік.

Отже, позивач у повній мірі підтвердив свій трудовий стаж для можливості отримати пенсію на пільгових умовах, подавши відповідачу відповідну уточнюючу довідку, надання якої передбачено Порядком у випадку відсутності запису у трудовій книжці.

Також, за основу для визначення необхідного стажу роботи до уваги повинні братися відповідні первинні документи (в даному випадку уточнююча довідка), чого відповідачем зроблено не було. Натомість, суб'єкт владних повноважень вдався в оцінку правомірності видачі позивачу такої довідки, що не входить до повноважень відповідача.

Фактичний аналіз змісту доводів та заперечень учасників судового процесу на предмет їх відповідності вищевказаним законодавчим приписам свідчить про неправомірність відмови суб'єкта владних повноважень у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах по списку №2, згідно зі ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» з огляду на підтвердження.

За таких обставин справи, позов слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 18, 69, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

2. Визнати неправомірними дії Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

3. Зобов'язати Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (м. Мукачево вул. Мира, 151 «Ж») призначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) пенсію за віком на пільгових умовах, в порядку визначеному п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу роботи, що передбачено Списком №2, трудову діяльність на посаді начальника ливарного цеху за період з 15.01.1993 року по 15.05.1994 року, з дня подання заяви про призначення пенсії, а саме з 30.12.2015 року.

4. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя В. В. Кость

Повний текст постанови суду виготовлено та підписано 19.05.2016.